76 UOLMGRE^f, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖ.RTELARTADE HUDOKGANENS MOREULOGl. 



mynna på hudens fria yta, och der sålunda en mera temporär sekretion egentligen aldrig 

 förekommer, en del af en och samma körtel kan befinna sig uti jemförelsevis hvilostadium, 

 under det att en annan del är försatt uti starkt sekretionsarbete. Hos exuviationskörtlarna 

 åter, der sekretet på en gång aflägsnas, försiggår sekretionen under i hufvudsak enahanda 

 facer hela körtekellen igenom. 



Granskar man en oxuviationskörtel under den mellersta delen af ett interexuvial- 

 stadium, särdeles ett utaf de senare, hvilka ofta ega en jemförelsevis lång duration, finner 

 Tnan cellkroppen i ett starkt reduceradt tillstånd. Af granulabildningar kan man ej spåra 

 andra än sådana af ytterligt subtil art. En basa! perpendikulär striering frainträder, ehuru 

 dock endast mera antydningsvis. Med teinligen starka förstoringar är det icke svårt att 

 upptäcka yttei-ligt fina iulracellulära gångar, sins emellan anastomoserande till ett nätverk 

 (Tafi. VIII, fig. 5 b), hvilket har sitt läge i den närmast intill kärnmerabranen befintliga 

 delen af cellens protoplasma. 



Kärnan är särdeles rik på kromofila och runda korn af något vexlande storlek, och 

 man kan urskilja en viss retikulär anordning af en del af detta kärnans tingerbara inne- 

 håll. Med afseende på färgbarheten har jag ej kunnat förmärka annat, än att alla kornen 

 i detta hänseende sins emellan öfverensstämma. Kromatinrikedomen är så stor, att kärnans 

 lininstomme fullständigt döljes. — Det skede utaf interexuvialstadiet, uti hvilket den respek- 

 tive fjärillarven nu befinner sig, torde väl temligen afgjordt tala för, att denna skildrade 

 form af exuviationskörtelns secernerande cell tillhör ett åtminstone relatift hviloskede. 



o 



A de hårförande hudkörtlarnas secernerande celler finner man understundom ett 

 utseende, som väl torde kunna anses vara identiskt med ofvan skildi'ade face af den Ver- 

 SONSKA hudkörteln. Tafi. I, fig. 6 b ger ett exempel på en hårkörtels secernerande cell 

 under ett slikt stadium. — Hos Klemensiewicz' eversibla körtlar har jag haft svårare att 

 återfinna ett skede, som mera absolut skulle kunna anses svara mot det stadium, som nu 

 åsyftas; dock vill jag, åtminstone med afseende på kärnans utseende, hänvisa till Tafl. IX, 

 fig. 2, uti hvilken tecknings nedersta del man återfinner ett skede i körtelcellens verksam- 

 het, som i viss mån svarar mot körtelcellens hvilostadium. 



Ett något senare skede af interexuvialperioden låter oss iakttaga hos Versons 

 hudkörtel en förändring, som uteslutande tillhör cellkroppen (Tafi. VIII, fig. 6 a). 

 Man finner i mer eller mindre stor mängd egendomliga, halfklotformade protuberans- 

 bildningar, hvilka utgå från cellprotoplasman inåt mot kärnan. Vid begagnandet af 

 olika fixerings- och färgningsmetoder har jag ej kunnat finna annat, än att dessa })ro- 

 cesser uppbyggas af endast i någon mån från cell kroppen i öfrigt differentierad proto- 

 plasma. Jag har emellertid aldrig uti desamma kunnat iakttaga mikrosomerna delvis 

 anordnade till nätverk eller stafvar, utan ha de städse företett en mera diffus utbredning 

 med någon förtätning i centrum. — Under de tidigaste sekretionsstadierna erinra dessa 

 bildningar om auktorernas »Archoplasmahaufen» och särskildt med den karakteristik af 

 dessa, som bland andra R. Metzner ' gifvit, nemligen att de skola, vara, u]ipbyggda af 

 granula af ytterligt minimal storlek gent emot öfViga protoplasniagranula, (se Tafi. IX, 

 öfre delen af tig. 11). — Under senare skeden deremot förete de karakteren af konden- 



' Beiträf^B ziir GiiiiHilalehre-. — Areh. f. Aiuit. u. Pliysiol. 1894, Pliysiol. Abtheil., Heft. 3 ii. 4. 



