78 HOLMGKEN, STUDIER ÖFVER HUDENS OCH DE KÖRTELAKTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



I ett följande stadium, som sålunda utgör det fjerde, men hos Versons körtlar 

 endast det andra af mig iakttagna (Tafl. VIII, figg. 6 a och 6 b), tinner man de mörka 

 protuberanserna genomsatta af fina kanaler, hvilka vid dessa processers bas tömma sig uti 

 temligen vida \akuolbildiiingar, som å sin sida stå i förbindelse med det ännu dock fin- 

 kalibrerade intracelluläi"a kapillarnätverket. Kärnan har än mer undergått kromatolytiska 

 förändringar, hvarvid man är i tillfälle att, förutom frånvaron af kromofila element om- 

 kring protuberanserna och den återstående färgbara substansens skoll-liknande utseende, 

 iakttaga här och hvar en af safifranin och eosin svagt tingerbar finkornighet. På de 

 ställen, der kroniofil substans saknas, framträder linin-nätverket mer eller mindre tydligt. 



Samma förändringar såväl med afseende på kärna som cellkropp kan man iakttaga 

 äfven inom andra hudkörteltyper. Tafl. I, fig. (i a återgifver dessa förhållanden hos en 

 hårförande hudkörtel (se äfven Tafl. IX, fig. 4!). Tafl. IX, fig. 1 återgifver sanmia sekre- 

 tionsface i sin nedre del hos en på hudens yta mynnande körtel af Leucoma salicis Lin., 

 så äfven Tafl. VIII, fig. 4. 



Granskar man Tafl. IX, fig. 2, hvilken återgifver i sin öfre och större del ett i viss 

 mån analogt sekretionsstadium hos OrgyiaA&YY&ns fritt mynnande, utstjelpbara hudkörtlar, 

 der för öfrigt protuberansbildningar äro relatift mindre allmänt förekommande, finner 

 man, att de af gentianaviolett starkt färgade granula, mer eller mindre kraftigt utbildade 

 och omgifna af ljusa gårdar, intaga öfvergångszonen mellan cellki'oppens basala och mel- 

 lersta del. Från detta lager af grariula finner man större och mindre kulor, äfven de 

 omgifna af ljusa gärdar, stadda på vandring mot de inträcellulära körtelkapillarerna, der 

 de intränga för att efter all sannolikhet upplösas. Jag antager nemligen a.tt dessa kulor, 

 hvilka genom sina vandringar mot den secernerande ytan tydligtvis röja sin natur af 

 sekretkulor, lösas uti de intracellulära kapillärerna, på den grund, att dessa kanaler äro 

 utfylda icke af ki^omofil, utan af kromofob substans. — Uti den ytterligt kromatinfattiga 

 kärnan kan man iakttaga, föi'utom här och hvar inströdda, af gentianaviolett färgade korn, 

 äfven jemförelsevis mindre kulor, hvilka äro svagt rosafärgade. Dessutom iakttager man 

 ett linin-nätverk, som här och hvar är sammanbakadt till gröfre, säi-deles svagt rödt fär- 

 gade balkar, hvilka intaga en i förhållande till kärnans längdaxel tvärgående ställning. 



De extrema sekretionsfacer, hvilka på det nu skildrade stadiet följa hos de Ver- 

 soNSKA körtlarna, hafva väl endast i viss mån, åtminstone med hänsyn till cellkroppens 

 förändringar, sin analogi hos öfriga hudkörtlar. Denna differens körtlarna emellan har 

 jag trott ega sin orsak deruti, att sekretet hos exuvationskörtlarna, i den mån detsannna 

 bildas, icke utan stora svårigheter och endast mera violent kan finna sin utväg mellan 

 hudkutikulan och epidermiscellerna. Sekretet hopas sålunda i stora massor uti de inträ- 

 cellulära kanalerna, och genom denna sekret-stas utvidgas dessa uti ojemförligt hög grad. 



Såsom af Tafl. VIII, figg. 7 a och 7 b framgår, sväller hela det intracellulära 

 kapillarnätverket, hvilket till följd deraf får en stor likhet med ett skikt af tätt bredvid 

 hvarandra liggaiid(! vakuolei'. Gifvetvis sker deima vidgning genom anhopning af sekret, 

 kromi)f()I)t sekret, ocli dci-med äfven under reduktion af cellkroppens protoplasma. Grän- 

 serna mellan vakuolerna, blifva sålunda ytterligt tunna,, membi-anösa. Af protuberanserna 

 ser man numer temligen obetydligt; de hafva så att säga dragits in i cellkroppen i öfrigt, 

 hvilken senare sväller i hög grad. — Såsom Tafl. VIII, fig. 7 a visar, uppträder här och 



