80 HOLMGREN, STUDIER ÖFVER HUDKNS OCH DE KÖRTELARTADE HUDORGANENS MORFOLOGI. 



genomförbar, äfven på de fördelaktigaste objekt och med mera differenta färgningsirietoder. 



— Under sekretionens fortgång deremot framträda grannia af mindre storlek och af annan 

 färgbarhet — svagt rosafärgade af saffranin eller rubinfärgade (vid Ehrlich-Heidenhains 

 färgning), ej tangerade af gentianaviolett eller rnethylgrönt — (se Tafl. IX, respektive öfre 

 och större delen af fig. 2 och nedre delen af tig. 1 !), på samma gång som antalet af ofvan 

 nämda grannia oaflätligt minskas. Till sist slutligen, då sekretionen nätt sitt maximnm, 

 hafva äfven de rosa- och rubinfärgade kornen lemnat rum för kromofob, efter fixering med 

 krom-osmium-ättiksyra eller sublimat till utseendet strukturlös substans, som ligger in- 

 bäddad i linin-nätverkets maskor. ^ 



På mig har det således gjort det intrycket, som om — för att begagna M. Heiden- 

 HAiNS ^ benämningar — basi-, oxi- och akromatingranula ej skulle utgöra alltigenom tixa 

 element uti kärnan, utan kunde under sekretoriska, och måhända äfven under andra cel- 

 lens processer, öfvergå uti hvarandra. — Kärnmerabran finnes alldeles afgjordt, ehuru 

 äfvén denna bildning under cellens hviloskede oftast till större delen döljes af basikromatin- 

 granula; och förutom granulabildningar synes äfven ett verkligt linin-nätverk förefinnas. 



— All kärnans kromofoba substans tillhör sålunda sannolikt icke lininet. 



Kromatolytiska förändringar uti kärnan hafva såsom bekant redan förut iakttagits 

 af flera forskare. Oftast hafva emellertid dessa förändringar satts i samband med atrofiska 

 förhållanden hos cellerna. Så ha Langendorff ^ och Biondi '^ hos Glandula thyroidea visat, 

 hurusom med afseende på den afdöende cellkärnan, antingen denna i sin helhet upptager 

 starkt saffranin och låter endast spår af ett kromatinnätverk framträda, eller att inom den 

 samma kromatinet ansamlar sig till oregelbundna klumpar. I båda fallen vakuoliseras 

 kärnan förr eller senare. Dylika iakttagelser hafva gjorts å atrofierande epitelier, röda 

 blodkroppar och ovarialfolliklar af bl. a. Pfitzner, Unna, Krause och Flemming. Så vidt 

 jag kunnat finna, är det emellertid egentligen endast Hermann, '"' som iakttagit kromato- 

 lytiska, cykliska förändringar hos normalt funktionerande körtlar, hos mucinösa och serösa. 

 Denne sist nämde forskare har funnit, hurusom kärnan under körtelns sekrettomma till- 

 stånd företer temligen i-egelbundna, vackra kromatinnät, under sekretfyldt åter grofva 

 kromatinskollor. 



Att dessa förändringar inom kärnan böra, såsom Hermann förmodar, uppfattas såsom 

 fullt identiska med de vid cellens afdöende uppträdande kromatolytiska fr)rvand]ingarna, 

 torde väl dock endast i viss mån behöfva antagas. T3' oaktadt att dessa förändringar, 

 likaså väl som cellkroppens sekretoriska omvandlingar, väl närmast äro att uppfatta såsom 

 cykliska, regressiva metamorfoser, sjmes det mig vara af ej så ringa betydelse att fram- 

 hålla, att stöi-re delen af kärnans förändringar försiggår i'edan under sekretionsarbetets 

 tidigare och mellersta skeden, och sålunda icke uppoid^ara sig först då cellens verksamhet 

 är i färd att afslutas. 



' Jag hai' ej varit i tillfälle att begagna andra ocli niäliiincla biittn^ fixerinsisnn^todcr. .lao- skall dock nnder 



närmaste framtiden taga npp detta iinine till förnyade undersökningar. 



^ Ueber Kern und Protoplasma, v. Köllikers Kestselirift, Leipzig 1892. 



■"' Beiträge zur Kenntnias der Soliilddriise, Arcb. f. Anat. u. Pbysiolngie 18811. 



* Beitrag zur Struetiir und Fnnetion der Sehilddriise, Berliner Klin. AVoolienselirift 1888. 



'' Uebor regressive Metamorj)bosen des Zellkernes, Anat. Anzeiger, .Talirg. .S, 1888, p. 58. 



