6 Å. G. EKSTRAND OCH KNUT ÅNGSTRÖM, SVENSKA RIKSPROTOTYPEN FÖR KILOGRAMMET. 



placeras. Slutligen saknar rummet värmeledning, hvarför faran af starkare luftströmmar 

 och temperaturförändringar i vågens omedelbara närhet genom denna inrättning icke 

 förefanns. 



Om således å ena sidan lokalen är den fördelaktigaste, som den fysiska institutio- 

 nen å K. Vet.-Akademien kan erbjuda, så måste dock å andra sidan framhållas, att den- 

 samma lemnar mycket öfrigt att önska vid precision svägningar af nu i fråga varande 

 art. Den tvifvelsutan största olägenheten består i svårigheten att hålla temperaturen i 

 våghuset tillbörligen konstant. Då vågen för att stå tillräckligt stadigt måste placeras i 

 fönstret, är det nämligen oro.öjligt att undvika, att dess olika delar befinna sig vid 

 olika temperatur, hvarigenom luftströmningar inom våghuset uppkomma. För att så 

 mycket som möjligt undvika detta, täcktes hela fönstret med en tjock pappersgardin, 

 framför hvilken hängdes en filt. Dessutom packades vid våra senare vägningar ymnigt 

 med bomullsvadd bakom våghuset och kring dess sockel. Trots detta har inflytandet från 

 fönstret gjort sig gällande; det visade sig till och med snart, att det var omöjligt att ernå 

 någon större precision, då fönstret var solbelyst och komparationen gälde två vigter af 

 olika volym. Vägningarna ha i sådant fall alltid måst utföras å tider, då fönstret icke 

 var solbelyst. Under dessa förhållanden var temperaturen i våghuset dock städse om- 

 kring 1° lägre än inne i arbetsrummet. 



För de hydrostatiska vägningarna var det nödvändigt att uppställa vågen på ett 

 bord, som kunde lemna genomgång för de förut omtalade stafvarna, vid hvilka vigten i 

 sin upphängningstråd skulle fästas. För den skull förfärdigades en stadig träskifva af 

 grofva plankor (af c. 9 cm. tjocklek), försedd med två stadiga tvärbalkar. Denna skifva, 

 i hvilken var anbragt ett aflångt hål för de nyssnämnda stafvarnas genomgång, fastskruf- 

 vades medelst tvänne starka tvingar af järn vid den förut omnänmda fönsterplattan och 

 detta så, att träplattan sträckte sig c. 30 cm. framom kalkstensplattans främre kant. För 

 att ytterligare öka stabiliteten vid denna anordning, belastades träplattans närmast fön- 

 stret belägna del med tunga vigter. Härigenom blef det möjligt att ställa vågen så långt 

 fram på träplattan, att stängerna för vigtens upphängning för de hydrostatiska vJignin- 

 garna gingo fria framför kalkstensplattans främre kant. Vågen qvarstod på denna trä- 

 platta under hela första afdelningen af våra komparationer, vid de senare vägningarna 

 var deremot träplattan borttagen och vågen placerad direkt på kalkstensplattan. 



För afläsningen af vågens svängningar användes en kikare från Edelmann i Miin- 

 chen. Denna kikare var uppstäld på ett stadigt tr^stativ, som placerades vid observations- 

 rummets inre \'å,gg och så nära denna, att blott rum lemnades för observatören. Till 

 höger om detta stativ placerades ett annat, som uppbar lagren till manipulationsstängerna, 

 till venster ännu ett stativ för en kikare, med hvilken termometrarna och hygrometern 

 i våghuset kunde afläsas. Observatören kunde således utan att i väsentlig mån ändra 

 plats utföra de för komparationen nödvändiga observationerna. 



Då arbetsrummet genom det ena fönstrets öfvertä,ckning var ganska mörkt, och då vi 

 för öfrigt önskiide kunna arbeta oberoende af dagsljuset, nnvändc vi alltid artiticiel ])elys- 

 ning af skalan. Under första afdelningen af våra, vägningar användes härföi- (!tt Auicr's 

 gasglödljus, hvilket i det afseendet visserligen var förträffligt, att arbetsrummet till alla 

 delar blef fnllt upplyst, men hvilket å aTidra sidan medförde en högst ofördelaktigt stark 



