KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 27. N:0 5. 13 



RENSEN och gjord af förgyld raessing. Den tillhör vigtsatsen N:o 4*** och betecknas 

 i det följande med N:o 4**». 

 7) En kilogramvigt, tillhörig K. Landtbruksakademiens kemiska Institution ur förut om- 

 nämnda vigtsats från Bunge i Hamburg, är af argentan, till formen svagt konisk, af- 

 smalnande nedåt, der kanterna äro afrundade. Öfre ytan är plan med en helt liten 

 knapp märkt 1000. I det följande betecknas denna vigt med N. 



Kilogramvigternas volymer. 



Volymen hos riksprototypen N:o 40 och K. Vet.-Akad. normalkilogram S N:o 5 är 

 förut bestämd och finnes angifven i de från Paris utfärdade certifikaten. 



På Kontroll- och Justeringsbyråns båda vigter: hufvudlikaren och reservlikai-en hafva 

 vi bestämt volymen genom den hydrostatiska metoden. Härtill användes vigtsatsen från 

 Bunge och, som redan blifvit nämndt, samma våg, med hvilken sedan själfva komparationen 

 utfördes. Vid den venstra vågskålen fästes två lätta messingsstänger, hvilka hängde fritt genom 

 tvänne hål i vågens sockel. De nedre ändarna af dessa stänger äro förenade genom en 

 tvärbalk. Vid dennas midtpunkt fästas den platinatråd, som uppbär det hängsle, i hvilket 

 vigten under vägningen i vatten hvilar. Platinatråden rengjordes omsorgsfullt med alko- 

 hol, och det å Friherre Nordenskiölds laboratorium destillerade vattnet befriades under 

 en kraftig vattensugpump från luft. En stor glascylinder tjänstgjorde som behållare; den 

 var placerad på ett stadigt järnstativ, som med tillhjälp af en skruf kunde höjas och 

 sänkas.^ Rummet mellan glascylindern och vågbordet afstängdes genom en pappcylinder, 

 fäst kring glaskärlet och förskjutbar längs detta. Härigenom erhölls ett fullständigt slutet 

 rum, i hvilket vägningen, ostörd af yttre luftströmmar, kunde utföras. Hela anordnin- 

 gen är i hufvudsak densamma, som af Marek^ blifvit använd, och för vidare detaljer hän- 

 visa vi till de i nämnda författares arbete bifogade figurer. 



De likare, hvilkas volym skulle bestämmas, vägdes först i luft medelst tarerings- 

 metoden med användande af Bunges vigtsats. Derpå upplades likaren i det härför afsedda 

 hängslet och nedfördes i vattnet, hvarvid noga tillsågs, att inga luftblåsor stannade qvar 

 mellan hängslet och vigten. Pappcylindern sköts upp, och, sedan vågen nöjaktigt eqvili- 

 brerats, lemnades det hela någon tid orördt för temperaturens utjämnande. Derpå be- 

 stämdes jämvigtsläget på vanligt sätt genom svängningar, hvarvid temperaturen i vattnet 

 aflästes på Fuess' termometer N:o 265, hvars kula var i jämnhöjd med likaren. Likaren 

 borttogs nu ur hängslet, stativbordet höjdes, så att vattennivån intog samma höjd som 

 förut, och vågen eqvilibrerades genom pålagda vigter, hvarpå jämvigtsläget åter bestäm- 

 des. Slutligen bestämdes vågens känslighet för ifrågavarande fall. 



På detta sätt bestämdes hufvudlikarens volym den 3 Jan. 1894. Lufttrycket var 

 778,3 mm., fuktigheten 40 %, temperaturen i luften 14°,2, i vattnet 12°,94, allt korrigerade 

 värden. Härvid befanns likarens vigt i luft vara: 



' För lånet af detta för våra försök särskildt lämpliga stativ stå vi i tacksamhetsskuld till Herr Prof. E. 



TiGERSTEDT. 



2 Travaux et Mem. du Bureau Intern, des Poids et Mesures. T. III, D. 120, 1884. 



