10 c. .1. JOHANSON, OM ÖRASENS KVÄFVEFRIA RESERVNÄRINGSÄMNEN. 



heller Inrangera dem bland de inulinartade kolhydraten utan att först nnderkasta dem 

 förnyade u uderscikningar. 



Vid undersökning af i alkohol förvarade stänglar af Polygonum nmjihibium, Hydropipcr 

 och minus har Schjiidt ') antnifFat sfärokristaller, hvilka i kali blott delvis liiste sig och 

 i vatten t. o. m. vid uppvärmning voro olösliga, men hvilka fVir cifrigt förhöllo sig såsom 

 inulin. Angående deras sammansättning får man ingenting veta. Deras förekomst i ofvan- 

 jordiska organ och dertill hos enåriga växter talar äfven starkt emot deras natur af inulin 

 ellei- af ett inulinartadt ämne och de torde derför snarare utgöras af någon oorganisk 

 substans, calciumfosfat?, hvilken, såsom man i det följande kan se, har ganska stor utbred- 

 ning i ofvanjordiska delar. 



Samma år (1879) anträffade Gr. Kraus ^) inulin uti en till undersökning lemnad 

 drog, hvilken befans vara de underjordiska delarne af en Jonicliuiv.-A,vt tillhörande familjen 

 Violaceas. Till sin sammansättning befans det ämne, som han isolerade ur dessa delar, 

 vara lika med inulinets, hvarjemte han äfven erhöll de för inulinet karaktäristiska sfäro- 

 kristallerna, hvilka emot syror och alkalier ftirhöllo sig såsom inulin. Det är sålunda 

 otvifvelaktigt att han hos detta slägte anträffat ett inulinartadt kolhydrat, men som han 

 ej gjort några underscikningar öfver lösningens vridningsförmåga, öfver den relativa lös- 

 ligheten i vatten af vanlig temperatur etc, är man ej utan vidare berättigad, att anse det 

 för fullt typiskt inulin. 



Framför andra hafva Ungrare riktat literaturen angående sfärokristaller och ökat upp- 

 oifterna om inulinets eller med inulinet nära beslägtade ämnens förekomst inom vidt 

 skilda familjer. De hafva visserligen skrifvit på ungerska, så att originalen ej varit för mig 

 begripliga, men af de temligen utförliga referat, som lemnats i Just's Jahresbericht, har 

 jag erhållit kännedom om hufvudsakliga innehållet i deras skrifter. Naturligtvis hafva de 

 endast studerat sfärokristallernas utseende och på dem pröfvat en del mikrokemiska reagens, 

 och på grund af större eller mindre öfverensstämmelse med inulinets sfärokristaller dragit 

 den slutsatsen, att de ifrågavarande bildningarne äro inulin eller »zeigen sie die grösste 

 Verwandschaft mit dem Inulin». 



Så har Schaarschmidt 1881 ^) påvisat, att i barken af några Euphorb{a-a.rter (E. 

 TinicaUi, neviifolia och officinarum) en stor mängd sfärokristaller utfällas af alkohol, hvilka 

 i sina förhållanden emot kemikalier visa den stiirsta likhet med inulin och derför af honom 

 förklaras vara inulin. Aret efteråt har Dietz *) vid sina undersökningar öfver Euphorbia- 

 ceernas mjölksaft hos Euphorhia splendens m. fl. arter iakttagit likartade bildningar, hvilka 

 utkristalliserade, då mjölksaften fick afdunsta och koagulera. Samma sfärokristaller erhöll 

 han äfven genom att inlägga stängelstycken i alkohol eller glycerin, och han fann dem i 

 allmänhet (jfverensstämma med de af Schaarschmidt iakttagna. Genom sina mikrokemiska 

 undersökningar kommer han till det resultat, att de äro af organisk natur och bestå af 

 inulin. 



') ScHMiDT, Zui- Anatoraie von Polygonum. 



-) Inulin b. Violaceen sid. 6. 



^) Schaarschmidt, Spliärokrystalle. 



*) Dietz, Adotok. 



