12 c. J. JOHANSON, OM GRÄSENS KVÄFVEFRIA KICSEHVNÄKINnSÄMNKN. 



upptäckare uppgifvas spela en framstående roll såsom reservnäringsämncn, hafva de dock 

 icke blitVit nj^pmärksammade i den botaniska literaturen. 



Ett af dem är det af H. Mulli;k i början af l<S70-talct i jordstammarne af Triticuin 

 rejwn.v (kvickroten) upptäckta Triticinet '), för hvilket redogörelse kommer att Icmnas i 

 ett följande kapitel. 



Ett annat är det af Schmiedeberg 1879 i bjkarne af Urginea Scilla anträffade och 

 beskrifna sinistrinet ^). Fällningen i alkohol af detta kolhydrat är i början degig, men 

 hårdnar så småningom i följd af alkoholens inverkan och kan efter torkning pulveriseras. 

 Det bildar då ett hvitt pulver, som i luften genom upptagande af vatten antager en gummi- 

 artad beskaffenhet. Det är lättlösligt i vatten, reducerar ej kopparoxid vid närvaro af 

 alkali, färgas ej af jod. De gjorda analyserna förde till formeln C,, Hj„ O5. Det är 

 venstervridande ('^)d -- — 41, °^. Af utspädd svafvelsyra öfverföres det fullständigt till 

 glycos som till omkring "j^ utgöres af Icvulos. Sinistrin förekommer i hafslökarne i så 

 riklig mängd att det jemte något socker utgör större delen af dess torrsubstans. 



RiCHE och Rémont ^) hvilka utan att ega kännedom om föregående arbete hafva 

 analyserat lökarne af Scilln maritima, hafva funnit att ett kolhydrat, som de kalla Scillin, 

 och hvilket är identiskt med Schmiedebergs sinistrin, utgör 6,si — 8,5u % af de friska 

 lökarnes vigt, under det att af reducerande socker på sin höjd blott 0,r8 % förekommer. 

 Afven Reidemeister *) har undersökt sinistrinet och kommit till samma resultat som de 

 förut omnämnda författarne utom deri, att han funnit dess vridningsförmåga vara något mindre, 

 nemligen («)d = • — 34,°6U7. Righe och Rémont funno {c'.)-^ ~ ■ — 44,°i-: — 45,°o<. Som man 

 finner, öfverensstämmer detta kolhydrat i flere afseenden med inulin; det färgas ej af jod, 

 reducerar ej Fehlings lösning, öfvergår vid behandling med utspädda syror till levulos, 

 lemnar vid behandling med koncentrerad salpetersyra oxalsyra, är venstervridande, fälles af 

 barythydrat, men ej af blysalter etc, och skiljer sig från inulin egentligen blott genom sin 

 stora lättlöslighet. Det torde derför kunna betraktas såsom stående inulin ganska nära. 



Helt nyligen har äfven Strassburger iakttagit ett lösligt inulinartadt kolhydrat i 

 rhizomerna af Iris Fseudacorus, hvilket af Wallach blifvit närmare undersökt och be- 

 skrifvet "''). Han kallar det irisin och framhåller, att det skiljer sig från inulin genom 

 den vida större vridningsförmåga ((a)D nära — 52°) och genom en något större löslighet i 

 vatten. 



Såsom man af ofvanstående framställning kan finna, äro äfven åtskilliga af de nyare 

 uppgifterna om inulinets eller med inulinet nära beslägtade ämnens förekomst inom vidt 

 skilda familjer med säkerhet eller med stor sannolikhet oriktiga och beroende på misstag, 

 i det man såsom inulin eller inulinartade ämnen tolkat andra organiska eller oorganiska 

 substanser, hvilka vid utfällning i alkohol bildat sfärokristaller snarlika inulinets. Såsom 

 inulinförande familjer kvarstå utom Compositce med säkerhet endast de närstående Campa- 

 nulacece, LobeliacecB och Stylidiacece, hvarjemte de underjordiska delarna af arter tillhörande 



') H. MuLLEE, Ueber tias Triticiii. 



2) IN. Kohlehydrat sid. 112. 



3) Étude sid. 29. 



*) Reidemeister, Ein Beitrag. 



^) Wallach, Zur Kenutniss der Kohlehydrate. 



