KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK. BAND. 23. N:0 2. 2?) 



Ar phleinmängden större i en sfärokristall, som innehAUer både graminin och phleiii, 

 liHr plileiuet vid gramininets upplösning medelst vatten kvar såsom ett radiärt strimmadt 

 klot eller halfklot af mindre dimensioner än det ursprungliga. Ar gramininmängden der- 

 emot (ifverviigande, blir phleinet kvar såsom en af radiärt anordnade nålar bestående sfäro- 

 kristall. Phleinmolekylerna liafva nemligen här sammanslutit sig till nålar och mellan- 

 rummet mellan dessa har uppfylts af graminin. 



4. Om triticin, dess egenskaper och utbredning. 



Rhizomet af Triticum repens, den s. k. kvickroten, har varit och är ännu officinelt och 

 har på grund deraf åtskilliga gånger blifvit analyseradt af farmaceuter. Vid en dylik 

 undersökning iakttog och beskref H. Muller ^) 1873 ett nytt kolhydrat, som han kallade 

 triticin, hvilket af Reidemeister ^) sedermera underkastades en närmare granskning och 

 utredning. På grund af sina analyser ansågo de tricinet ega sammansättningen Cj, Hgj Ojj, 

 hvilken formel omöjliggör dess upptagande bland inulingruppens kolhydrat, som alla i 

 likhet med inulinet måste ega sammansättningen Cg Hjo O,,. Vid den kemiska undersök- 

 ning, som Ekstrand och jag ') företogo af gTamineernas inulinartade kolhydrat, anstälde 

 vi äfven jemförande försök med triticinet, framstäldt ur rhizomer af Triticum repens. 

 Den analys, vi anstälde af vid 100° omsorgsfullt torkadt material, gaf värden, som på det 

 allra närmaste öfverensstämde med dem, vi erhållit för gramininet och phleinet, hvilkas 

 formel, 6 C^ Hm O5 + HjO derför med större rätt torde tillkomma triticinet än den förut 

 anförda. 



Sålunda torde ej i detta afseeude något hinder möta i fråga om att hänföra triticinet 

 till inulingruppens kolhydrat, helst som det i många andra afseenden visar stor öfverens- 

 stämmelse med dessa. Det gifver liksom dessa med barythydrat en tjock hvit fällning, 

 det reducerar ej Fehlings vätska ens efter längre stunds kokning, men väl ammoniakalisk 

 silfverlösning, det är venstervridande med [a] o varierande mellan — 41,07° (enligt våra 

 undersökningar) och — 43,6° (enligt Reidemeisters). Af utspädda syror öfverföres det 

 med lätthet till levulos; allt egenskaper, som äro gemensamma för inulinet och de med 

 detta beslägtade kolhydraten, hvarjemte härtill kommer andra i samma rigtning gående 

 karaktärer, hvilka i det följande skola anföras. 



Triticinet är löst i cellsaften hos den lefvande växten och kan derur utfällas med 

 alkohol. Spriten måste dock vara temligen stark, emedan det är synnerligen lättlösligt, 

 så att det ännu befinner sig i lösning uti omkring 64 % sprit, hvilken med lätthet utfäller 

 både phlein och graminin. Vid utfällning i större skala med alkohol antager det i början 

 gerna en gummiartad konsistens, men det hårdnar sedan under alkoholens inverkan och 

 låter pulverisera sig. Det utfälda pulvret är vida lösligare i vatten än gramininet. Det 

 är ganska hygroskopiskt, och det sönderflyter till en gummiartad massa, om det får stå 

 i luften, hvilket har gifvit anledning till att föra triticinet till gummiarterna såsom har 

 skett i Beilsteins Handbuch der Chemie. Bland dessa kolhydrat torde det dock icke böra 



1) H. MiJLLER, Ueber das Triticin. 



'^) EEnjEMEisTER, Ein Beitrag. 



^) Ekstrand och Johanson, Bidrag I. 



