ICONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 23. N:0 2. 25 



samma. Jag har endast funnit det hos en enda art af en annan grupp, ncmligen An- 

 thoxanthum bulbosum, hvars uppsvälda basalinternodier äro fylda af detsamma. 



5. De hos gräsen förekommande inulinartade kolhydratens fysiologiska betydelse. 



Redan på grund af de i det föregående afhandlade kolhydratens natur ledes man till 

 det antagandet, att de tjenstgöra såsom reservnäringsämnen åt de växter, hos hvilka de 

 förekomma. Deras nära slägtskap med inulinet gör ett dylikt antagande ganska sannolikt, 

 ty detta kolhydrat utgör enligt Sachs', Dragendorffs och Prantls undersökningar det enda 

 kväfvefria reservnäringsämne, som finnes upplagradt i de 2- eller fleråriga Compositeernas 

 öfvervintrande vegetativa delar. 



I öfverensstämmelse dermed står det förhållandet, att jag funnit dem i så stor mängd 

 hopade i de på hösten insamlade rhizomerna och stamknölarne etc, ty det ligger i sakens 

 natur, att ett reservnäringsämne bör vara till sin största mängd samladt i de för öfver- 

 vintring afsedda delarne just mot vegetationsperiodens slut om hösten. Man ser nemligen 

 vid en mikroskopisk undersökning af ett reservnäringsorgan, som under någon tid legat i 

 sprit, huru nästan hvarje cell i den egentliga upplagsväfnaden är helt och hållet eller till 

 stor del fyld af det utfälda kolhydratet, hvilket sålunda i dessa celler måste hafva före- 

 kommit i en ganska koncentrerad lösning. För att erhålla någon kännedom om den 

 ungefärliga mängden af kolhydraten i de växtdelar, hvilka användas för deras framställning, 

 antecknade Ekstrand och jag vigten af det friska råmaterialet för att dermed jemföra 

 vigten af det kolhydrat, vi derur erhöllo. Det är klart, att denna metod ej lemnar fullt 

 säkra resultat, särskildt då man ej lägger någon synnerlig vigt på att i detta afseende 

 göra en kvantitativ bestämning, ty dels stannar en måhända ej obetydlig del kvar i de 

 oskadade cellerna vid utlakning af den rifna massan med vatten och dels följer åtskilligt 

 med fällningarne med blyacetat och svafvelväte, om man ej gör sig särskildt besvär med 

 deras urtvättande. Men de värden, man erhåller, och de äro säkerligen ej för höga, lemna 

 dock ett någorlunda tillfredsställande begrepp om den relativa halten af kolhydratet i de 

 undersökta växtdelarne. 



På detta sätt funno vi ^), att de i oktober månad insamlade stamknölarne af Phleum 

 pratense höllo något öfver 10 % af sin vigt phlein och att rhizomerna af Baldingera, som 

 äfven vid mikroskopisk undersökning visat sig vara mindre phleinhaltiga, vid samma tid 

 höllo omkring 5 %. Rhizomerna af Trisetum alpestre höllo i början af januari omkring 

 5 % graminin ^). 



Phlewiiknö\Sirnes, halt af phlein står sålunda föga efter eller öfverträfi^ar t. o. m. procent- 

 halten af inulin i åtskilliga Compositeers rötter ock rotstockar. Dragendorff ^) fann inulin- 

 halten i rötterna af Dahlia variabilis om hösten variera mellan 4,7 % och 8,02 %, men han 

 anser, att den kan blifva något högre. Präntl *) fann den uppgå till 10,7 %. Denna 



1) Ekstrand och Johanson, Bidrag I, sid. 673 ocli 676. 

 ^) Eksteand och Johanson, Om graminin, sid. 121. 

 ^) Dragendorff, Materialien, sid. 18. 

 *) Prantl, Monografie des Inulin, sid. 56. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd 23. N:o 2. 



