38 c. J. JOHANSON, OM GRÄSENS KVÄFVEFUIA liESEKVNÄRINGSÄMNEN. 



tjocklek något större, ty t. ex. hos Dnctyiis äro skotten verkligen något litet uppsvälda 

 vid basen, beroende på, att de hvarandra omslntande slidorna der äro svagt förtjockade. 



AtVen i de nybildade skottens lågblad finnes phlein och framfor allt gramiuin upp- 

 lagradt, ehuru vanligen ej i någon större mängd, utan det som finnes torde åtgå för att 

 möjliggöra deras egen förlängning vid de unga skottens hastiga framväxande på våren. 



Cellulosa. 



I endospermet hos dadelpalmen och åtskilliga andra växters frön har man funnit 

 cellväggarne vara försedda med sekundärt aflagrade förtjockningslager af cellulosa, hvilka 

 vid frönas groning upplösas och användas för embryots utveckling. Cellulosan uppträder 

 här sålunda såsom ett reservnäringsämne och är nästan det enda kväfvefria, som före- 

 kommer i dessa frön. 



Ehuru cellulosa har temligen stor utbredning såsom reservnäringsämne hos de mono- 

 kotyledona växternas frön, kände man dock icke med säkerhet något fall, der den eger samma 

 funktion i de vegetativa organen. Nägeli •) omnämner visserligen, att i de underjordiska 

 delarne af gräsen cellväggarne understundom äro något förtjockade. Han menar förmod- 

 ligen, att dessa cellväggar skola tjenstgöra såsom reservnäringsämne, men han har dock 

 icke gjort någon iakttagelse, som visar, att de verkligen upplösas och användas vid de 

 nya skottens utveckling, ja han framhåller icke ens, att de bestå af cellulosa. 



En af de arter med tjockväggiga celler, som Nägeli omnämner, nemligen Poa hulbosa, 

 har jag haft tillfälle att undersöka något närmare. Denna art blommar temligen tidigt 

 på våren, hvarefter stråna snart vissna bort. Vid deras bas finner man några små lök- 

 formiga skott, hvilka under sommaren befinna sig på lågbladsstadiet. De båda yttre 

 lågbladen äro vid basen uppsvälda, omsluta hvarandra med kanterna samt innesluta 

 den öfriga embryonala delen af skottet. Dessa små lökar äro nästan trähårda. 



En anatomisk undersökning visar, att de på yttersidan hafva en nästan samman- 

 hängande, tunn, af blott några få cellager bestående bastmantel, hvilken är starkast utbildad 

 på midten af bladets ryggsida (taflan III, fig. 30). Närmare bladets kanter har den 

 sönderfallit till isolerade tunna band. På insidan finnas inga mekaniska element. Med 

 undantag af de 5 små, af tunnväggiga element bildade kärlknippena utgöres hela den upp- 

 svälda delen af det lilla lökbladet af ungefär isodiametriska celler med en tunn, tydlig 

 midtellamell och ett tjockt, oskiktadt förtjockningslager af cellulosa, hvilket är genombrutet 

 af temligen talrika porer (taflan III, fig. 31). Sådan är byggnaden af dessa lökblad om 

 sommaren, då de befinna sig i hvila. 



Lökarne börja gro och utveckla gröna blad redan på hösten hvarvid den upplagrade 

 cellulosan upplöses och användes. Några exemplar, som jag erhöll från Gotland den 4 

 december förlidet år, hade redan utvecklat 2 — 4 gröna blad och lökbladen sågo nu tem- 

 ligen hopfallna och tomma ut. Ett snitt igenom dem visade, att all den upplagrade 



') Nägeli, Stärkekörner, sid. 540. 



