4 FRED15IK INGVARSON, OM DRIFVEDEN I NORRA ISHAFVET. 



att en väldig vedtransport med hafsströmrnarna såsom bärare måste hafva ägt rum. Golf- 

 strömmen och Polarströramen ?jlanda sitt vatten i Ishafvet. Bägge kunde således tänkas 

 afsätla medförda driftprodukter på de långgrunda stränderna. Bestämmandet af dessa 

 pi'odukters art och ursprung måste alltså gifva ett viktigt uppslag till lösningen af frågan 

 om nämnda hafsströmmars utbredningsförhållanden i dessa trakter. Det var med tanke 

 härpå, som senare tiders polarexpeditioner i sitt program äfven inrj^ckte uppgiften att 

 insamla drifvedsprof. 



En af de föi'sta insamlingarna gjordes vid Spetsbergens kuster af en svensk expe- 

 dition. J. G. Agardh,^ som verkställde undersökningen af det medförda materialet, erhöll 

 som resultat, att samtliga prof, 18 st., härstammade från barrträd, bland hvilka 7 med 

 säkerhet identifierades som Lavix, samt att deras hemland var Sibirien. 



J. WiESXEE," som undersökt några af Weyprecht och Payer vid Hopen och Spets- 

 bergen insamlade drifvedsprof, identifierar dessa med Picea och Larix samt anser dem 

 äfvenledes vara af sibiriskt ursprung. 



Th. VON Heuglins drifvedssamling från Novaja Semlja, som under åren 1870 — 

 1871 insamlats vid Matotschkinstrasse, Ljamtschinabukten samt Holzkap, är undersökt af 

 H. NöRDLiNGEE ^ och G. Kraus.* Salix, Populus, Betula och Sorbus aucuparia samt 

 bland barrträden Larix, Picea, Åhies och Pinus silvestris äro de typer, som de funnit 

 ingå i densamma. Från Nordasiens och eventuellt Nordamerikas floder anse de Polar- 

 strömmen hafva hämtat de driftprodukter, som den sedan afsatt på Novaja Seraljas kust. 



Denna är den första anhaltstationen, den första depoten för den ved- 

 transport, som utgår från Nordsibiriens floder väster om Kap Tscheljuskin. Fort- 

 sättningen på dess bana väster ut i Ishafvet är i den litteratur, som behandlar den nord- 

 arktiska drifveden, äfvenledes angifven. Den på Spetsbergens stränder funna 

 drifveden bär ju, såsom redan framhållits, enligt Agaedh och Wiesner vittne om, 

 att den sibiriska drifvedsströmmen här passerar förbi. På Grönlands ostkust 

 fixeras dess bana åter. Det är Kraus,^ som här igenkänt och återfunnit spåren af 

 samma vedström, som han några år förut trott sig kunna spåra vid Novaja Semljas kust. I 

 sitt arbete påvisar han, att af 25 prof 22 exemplar tillhörde barrträdens, 3 löfträdens 

 grupp. Larix sihirica, Picea obovata, Alnus incana och Popiilus tremula äro de arter; 

 som enligt hans åsikt äro den ostgrönländska drifvedens beståndsdelar. Dess sibiriska 

 ursprung finner han vara af största intresse;® det icke blott löser frågan om hafsström- 

 marnas utbredningsförhållanden i dessa regioner, det bidrager ock att gifva en djupare 

 inblick i Grönlands växtgeografiska förhållanden. Det blir en förklaringsgrund för den 



^ J. G. Agardh, Om den spetsbergska drifvedens ursprung. Öfversikt af Kongl. Sv. Vet. Akad. Handl. 

 1870, N:o 2, sidd. 97—119. Stockholm. 



^ J. Wiesner, Untersuchung ciniger Treibhölzer aus dem nördlicheu Eismeore. Sitzungsber. der Ma- 

 themat.-Naturw. Classe der Kaiserl. Akad. der Wisseusch. in Wien. Band LXV, Abth. I, 1872, sidd. 97, 98. 



^ H. NÖRDLINGER, Th. VON Hedglins Treibholz-Sammlung von Novaja Semlja. Geograph. Mittheil. 

 A. Petermann, 1873, Baud 19, sidd. 189, 190. 



^ G. Kraus, Untersuchung von Treibhölzern aus Novaja Semlja. Botan. Zeitung 1873, sid. 205. 



* G. Kraus, Treibhölzer. Die zweite deutsche Nordpolarfahrt 1869 und 1870, Band II. 



" G. Kraus, Cber die Abstammung der auf der II, deutschen Nordpolarexped. gesammelten Treibhölzer. 

 Botan. Zeitung 1872, sid. 320. 



