KONG-L. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 i. 5 



grönländska florans förvantskap med den gamla världens arktiska vegetation och gifver 

 stöd åt den af Grisebach uttalade hypotesen, att Grönlands växtvärld skulle invandrat 

 från Sibirien. 



Slutpunkten för den sibiriska vedströmmens bana i väster är emellertid härmed ej 

 uppnådd. Följande grönländska kusten till Kap Farewell böjer en gren af 

 strömmen här af mot norr längs Sydgrönlands västkust. Det är V. Th. Öeten- 

 BLAD, ^ som sålunda beskrifver vedströmmens slutliga lopp; det blef nämligen denne för- 

 fattares uppgift att bestämma Sydgrönlands " drifved. Materialet lämnades af den samling, 

 som hopbragts under Dr N. O. Holsts i geologiskt syfte år 1880 företagna resa till 

 Grönlands västkust. A 15 skilda lokaler hade insamlats 122 prof, den dittills största 

 drifvedssamling, som varit föremål för vetenskaplig undersökning. Trots dess storlek 

 rådde föga växling i sammansättningen. 



Barrträden voro representerade till öfvervägande antal. Af 122 prof befunnos näm- 

 ligen 96 vara barrträd, 25 löfträd. Larix representerades af 54, Picea af 34, Pinus sil- 

 vestris af 3, Pinus cembra af 3 och Abies sibirica af 3 prof. Pinus cembra visade sig 

 först genom Örtenblads undersökning, om än i ringa mån, ingå i drifvedens samman- 

 sättning. Dess hemland ansåg han vara Sibirien. 



Litteraturen i ämnet angifver äfven tveune andra strömmars existens i 

 Norra Ishafvet, nämligen en japansk hafsström samt Golfströmmen. Den först- 

 nämnda uppgifves hafva spårats genom sina drifvedsaflagringar på Grönlands nordvästra 

 kust. I vikarna Polaris Bay samt Newraan Bay fann nämligen den HalFska polarexpedi- 

 tionen, som under vintern 1871 — 1872 därstädes hade sitt vinterkvarter, rikligt med drif- 

 ved. ^ Man trodde sig i denna igenkänna valnötsträdet, asken och »rödgranen». Särskildt 

 det förstnämnda säges hafva varit väl bibehållet med den för detsamma karakteristiska 

 lukten. Så länge emellertid ingen mikroskopisk undersökning af ifrågavarande drifveds- 

 prof utförts, måste dock uppgiften om »japanskt» driftmateria] på dessa kuster mottagas 

 med stor försiktighet. 



På denna förmodade upptäckt af valnötsträd bland drifveden i dessa trakter grun- 

 dades hypotesen om ett öppet polarhaf mellan Stilla Hafvet och Atlantiska Oceanen. Efter 

 Juglandéernas geografiska utbredning att döma, kunna nämligen de Hairska exemplaren 

 härstamma antingen frän Atlantiska Oceanens eller ock från Stilla Hafvets kuster, däremot 

 icke från de nordsibiriska flodernas stränder. Af de båda alternativ, som sålunda kunna 

 ifrågakomma, uteslutes enligt Grisebach * det förra, enär driftprodukter af denna art 

 skulle saknas på de drifvedsförande områdena i Smiths sund och Baffins Bay söder om 

 ofvannämnda vikar. Från Stilla Hafvets kuster däremot anser han dessa exemplar leda 

 sitt ursprung. Förklaringen till deras förekomst bland drifveden vid Polaris Bay och 

 Newman Bay grundar han på antagandet, att det existerar en polargren af den japanska 

 hafsströmmen, som åtminstone periodvis transporterar drifved genom Behringssund in i 



^ V. Th. ÖRTBNBLAD, Om Sydgrönlands drifved. Bihang till K. Svenska Vet. Akad. Handl., Band 6, 

 N:o 10, sid. 34. 



^ Sydgrönland = Grönlands sydvästra kust: ÖRTENBLAD, anf. st., sid. 4. 



^ Das offene Polarmeer bestätigt durch das Treibholz an der Nordwestkuste von Grönland. A. Peter- 

 MANN, Geograph. MittheiL, 1874, sid. 161. 



* A. Petermann, Geograph. MittheiL, 1874, sid. 102. 



