2é 



FREDRIK INGVARSON, OM DRIFVÉDEN I NORRA ISHAFVEf. 



Denna de resp. porkanalernas olika utvecklingsgrad betingas af en olikartad utbild- 

 ning af »Hofwand» hos nämnda porformer. A en P/«'a-por är sålunda »Hofwand» i*elativt 

 starkt förtjockad antingen utefter hela sin längd eller ock endast delvis, hvarvid dess cen- 

 trala del alltid är mera ansvälld än dess perifera. A en Larix--\^ov åter är däremot för- 

 hållandet oravändt. »Hofwand» fui-eter här en relativt svag utveckling, hvilken antingen 

 karakteriserar väggen i dess helhet eller ock endast dess centrala del. Denna är böjd in 

 mot det linsformiga »Hofraum». Det bör dock anmiirkas, att denna väggens krökning inåt 

 blott framträder tydligt pä sådana strukturbilder, i hvilka porkanalens midtaxel ingår. Hvarje 

 annat snittläge är antingen alls icke eller ock i mindre grad ägnadt att tydliggöra detta. 



Dessa porformer äro tämligen konstanta, åtminstone beträffande Pzeea-poren. Larix- 

 porens struktur åter synes i viss mån betingas af cellväggarnas tjocklek. Den är sålunda 

 ej fullt typisk i höstvedens vattenmärgstrålar, hvilka äga något starkare utvecklade cell- 

 väggar än vårvedens. Porkanalen blir här tj^dligare markerad och framträder ej längre 

 såsom endast en perforation i »Hofwand»; det ofvannämnda centrala väggpartiets krökning 

 in mot »Hofraum» är mindre starkt eller stundom alls icke framträdande. 



Analoga strukturbilder har E. Russow ^ iakttagit på vårvedens och höstvedens 

 radialporer hos Abietiiieerna. La?'za;-poren med sina tunna, krökta väggar samt till en 

 perforation i »Hofwand» reducerade porkanal är en miniatyrbild af vårvedens, Pzcm-poren 

 åter af höstvedens radialporer. 



Vid jämförelse mellan ifrågavarande porforraer framgår äfven en olikhet i dimensionen, 

 som torde vara uttryck för deras olika grad af anpassning till samma fysiologiska funktion, 

 den ofvannämnda, att reglera den radiala vattenströmningen i märgstrålen. I Zar{a;-poren 

 förete sålunda såväl gård som porkanal (perforation) större radialvidd än i Pw^ea-poren. 



Med kännedom därom, att lärkträdets element i såväl rot, stam som gren äro kraf- 

 tigare utvecklade än motsvarande hos granen, " erbjuder ju detta sakförhållande i och för 

 sig ingenting af intresse. Det är proportionen mellan gårdens och porkanalens radiala 

 vidd, som hos iaru-poren är anmärkningsvärd, enär den betydligt afviker från den, som 

 karakteriserar P/cea-poren. Följande mätningar skola belysa detta. De referera sig till 

 sådana genomskärningsbilder, som framträda å radialsnitt af veden. Endast stamprof 

 finnas upptagna. Undersökta arter äro: 



Larix europcea DC. 



Larix americana Michx. 



Larix sibirica Ledeb. 



Picea excelsa Lin k. 



Profvets art ocli ursprung. 



Proportionen mellan 



gårdens och por- 

 kanalens diametrar. 



Medeltalet för pro- 

 portionen. 



Picea excelsa, frän Lappland 

 Picea excelsa, Värmland . . . 

 Picea excelsa, Jämtland . . . 



7.8: 1 

 5,7 : 1 

 8,3:1 



8,62 : 1 



^ E. Russow, Zur Kenntniss des Holzes, insonderheit des Conifereuholz. 

 1883, sid. 36. 



^ Se ofvan, sid. 23. 



Botan. Centralblatt XIII— XIV 



