KONGL. SV. VET. AKADEMIKNS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 I. 29 



C. Barrträdsprofvens anatomiska struktur. 



Sedan vi sålunda identifierat barrträd sprof ven och funnit, att de härstamma från 

 Larix sihirica, möjligen ock Larix dahurica samt Picea obovata, skall en kort framställ- 

 ning af deras anatomiska struktur lämnas, i samband hvarmed en parallell med deras 

 europeiska stainförvanter, Larix europoea och Picea excelsa, uppdrages. 



Larix. 



1. Stam ved. 



a. Årsringarnas struktur. 



Vi fästa uppmärksamheten först och främst på årsringarnas struktur. I det före- 

 gående har framhållits, att deras mäktighet hos detta släkte betydligt varierar, och att 

 denna variation bör grundas på oekologiska faktorers inverkan. Man jämföre sålunda de 

 stora dimensioner, det europeiska lärkträdets stam under gynnsamma vegetationsbetingelser 

 kan ernå, med den svagt utvecklade stamved, som vanligen kännetecknar dess sibiriska 

 stamförvant. Denna olikhet i årsringarnas mäktighet motsvai'as emellertid äfven af en 

 olikhet i deras inre struktur. 



En väl utvecklad, för ett under gynnsamma vegetationsbetingelser vuxet 

 lärkträd, typisk årsring sammansättes af trenne zoner: Den ena utgöres af de tidigast 

 på våren alstrade vårcellerna och består af tunnväggiga, i radiens riktning starkt sträckta 

 element, hvilka hafva en rektangulär form. Detta skikt bildar årsringens innersta del. 

 Det mellersta åter karakteriseras af oregelbundna, polygonala, med relativt tjocka cell- 

 väggar försedda celler. Det yttersta, under vegetationsperioden sist alstrade skiktet ut- 

 göres af årsringens mest tjockväggiga samt i radial riktning mest sammantryckta element. 



Årsringar åter, hvilka producerats under ogynnsamma yttre vegetations- 

 betingelser, visa en afvikande strukturbild. Denna är nämligen ej, såsom ju närmast 

 vore att antaga, en miniatyrbild af den väl utvecklade årsringens struktur. Den förra 

 företer sålunda icke en med den senare analog skiktning. Af de tre för en typisk årsring 

 karakteristiska skikten har ett nästan alldeles försvunnit, de båda öfriga äro betydligt 

 reducerade. — Det är denna sistnämnda typ, som kännetecknar det sibiriska 

 lärkträdets årsringar. Deras struktur skall i detta sammanhang närmare angifvas. 



Enligt VON MoHLS ^ och Kraus' ^ undersökningar konstitueras en dylik svagt ut- 

 vecklad årsring af endast två skikt, nämligen af dem, som i en typisk sådan bilda dess 

 yttersta och mellersta zoner. Det anförda belyses af följande från von Mohl ^ hämtade 



^ von Mohl, Einige anatomische und physiologische Beraerkungen iiber das Holz der Baumwurzelu. 

 Botan. Zeitung 1862, sid. 228. 



^ G. Kkaus, Wiirzburger naturwissenschaftl. Zeitschrift V, sidd. 148, 150. 

 ' VON Mohl, anf. st., sid. 228. 



