KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 I. 33 



Kleberg ^ angifver vara normala förhållandet hos Larix europcea, högre än de 

 parenkyinatiska märgstrålscellerna samt vanligen kortare än dessa. Deras radiala 

 väggar äro försedda med fä, men relativt stora ringporer; de tangentiala väggarna äro 

 vanligen snedställda, stundom dock vertikalt ställda samt ofta försedda med talrika ring- 

 porer ända till 7. — Kleberg ^ anför för Larix europcea å samma väggyta högst 4 porer. 



Hos Larix europcea äro enligt Strassburger ^ ifrågavarande celler i vårveden högre 

 i midten än i ändarna. Hos Larix sibirica synes cellhöjden vanligen successivt 

 tilltaga inifrån och utåt. 



Höstcellerna äro höga och korta, deras höjd stundom större än deras längd. Deras 

 väggar äro ofta försedda med fibrösa ring- och spiralaflagringar. Kleberg 

 anför, som nämndt, att hos Larix europcea motsvarande cellväggar sakna ifrågavarande 

 förtjockningar, och grundar på detta förhållande en släktdiagnos mellan Larix och Picea. 

 Enligt våra undersökningar råder emellertid härutinnan fullständig öfverensstämmelse 

 mellan dessa båda Larix-aviev. 



Fibrösa ring- och spiralaflagringar finnas hos såväl europeiskt som sibiriskt lärkträd 

 ofta äfven i vårcellerna och karakterisera särskildt sådana »tvärtrakeider», hvilka ej före- 

 komma i anslutning till en parenkymatisk märgstråle utan bilda isolerade cellrader. Dylika 

 cellrader äro kända hos Abietineer, Taxodineer och vissa Cupressineer och karakteriseras 

 af starkt radialt sträckta element, hvilka ofta endast genom ett kort, af vanligen blott 

 en enda ringpor genomborradt väggparti sammanhänga med hvarandra. 



I en märgstråles parenkyinatiska cellrader finnas stundom isolerade »tvärtrakeidceller» 

 inlagrade. Detta är regel i stamvedens första till fjärde centrala årsringar. Märgstrålen 

 är nämligen i grannskapet af sin bildningshärd, den primära vedens vasalparenkym, icke 

 inramad af trakeidala element. Dessa äro i förhållande till märgstrålens parenkymatiska 

 element sekundära bildningar och uppträda först på något afstånd från den centrala 

 märgen, dock vanligen redan i närheten af första årsringens höstzon. De förekomma då 

 sporadiskt, inskjutna mellan parenkymcellerna och bilda hvarken i denna eller i närmast 

 följande årsringar kontinuerliga cellrader. Dessa framträda hos Larix sibirica först i äldre 

 årsringar. Beträffande deras förekomst hos Larix europcea säger Kleberg:^ »Im Stamm 

 von Pin US silvestris und Larix europaea treten die Quertracheiden sehr friihzeitig auf, 

 näralich bereits im ersten Jahresringe; sie gehen dann, fortlaufende Zellreihen bildend, 

 fort.» Kontinuiteten mellan de trakeidala märgstrålselementen hos Larix europcea fram- 

 träder dock ej så plötsligt, såsom det framgår ur nämnda citat. »Die fortlaufenden Zell- 

 reihen» anknyta sig icke omedelbart till de i första årsringens höstved sporadiskt uppträ- 

 dande »tvärtrakeiderna» utan äro förenade med dessa genom talrika öfvergångsformer, 

 hvilka markeras genom ett successivt stigande antal af med hvarandra förbundna trakeid- 

 celler. Äfven i detta afseende råder sålunda öfverensstämmelse mellan sibiriskt och 

 europeiskt lärkträd. 



^ Kleberg, anf. st., sid. G83. 



^ E. Strassburger, tjber den Bau und die Verrichtuugen der Leitungsbahnen in den Pflanzeii. Jena 

 1891, sid. 24. 



^ Kleberg, anf. st., sid. 68ö. 



K. Sv. Vet. Atad. Handl. Band 37. N:o 1. 5 



