42 FREDRIK INOVARSON, OM nKIFVEPEN I NORRA ISHAFVET. 



Populus. 



Detta släkte öfvereiisstämmer i vedens byggnad i det närmaste med Salix. Föl- 

 jande släktkarakterer hafva uppställts. Senare forskningar liafva dock reducerat deras 

 allmängiltighet: Märgstrålar äro alltid 1-radiga samt utgöras af vanligen radialt sträckta, 

 ungefär lika höga celler. Denna senare karakter, som af Scheutz först uppställts, gäller 

 enligt Petersen ^ icke Populus nigra, som i detta afseende öfverensstämmer med Salta:. 



1 märgens perifeii förekomma grupper af stenceller, hvilka saknas hos sälgen. 

 SosTARic tillerkänner dessa mekaniska cellgrupper värdet af släktkarakter. ~ Samma sy- 

 stematiska betydelse anser Lindman ^ dem äga. Hartig* omtalar dem endast hos Populus 

 alba och P. tremula. Om deras betydelse som släktdiagnos yttrar Petersen: " »Ganske 

 sikker er dette Mtorke dog ikke, da det kan raangle i Marvens förste Leveaar, ialtfald 

 hos Populus nigra.>-> 



På grund af märgstrålarnas byggnad hafva vi identifierat följande prof med 

 Populus: N:o 2, 8, 14, 16, 17. 



Enligt Scheutz ® växa vid Jenissej följande arter, nämligen P. tremula, P. nigra 

 och P. laurifoUa. Af dessa torde endast den förstnämnda här kunna ifrågakomma. Po- 

 pulus nigra visar nämligen enligt Petersen med afseende på vedens struktur fullständig 

 öfverensstämmelse med Salix. Detta utesluter naturligtvis icke dess förekomst i den af 

 oss såsom Salix bestämda drifveden. Populus laurifolia växer såsom mindre, ej mans- 

 höga buskar. ® Då våra drifvedsprof äro fragment af trädstammar uteslutes äfven denna 

 art. Pojjulus tremula k-\'arstår således som representant för detta släkte inom ifråga- 

 varande drifved. Denna art växer enligt Scheutz mest inom urskogsterritoriet och blir 

 ännu vid 64°5' n. br. ett högväxt träd. 



Almis. 



Detta släkte skiljes lätt från de båda föregående genom snedt ställda, stegformigt 

 perforerade kärlbottnar. Kärlen äro relativt små samt koncentrerade innerst i års- 

 ringen, hvarest de äro radialt anordnade. Utåt årsringen aftaga de såväl till antal som 

 storlek, den radiala grupperingen blir mindre distinkt framträdande och förloras så små- 

 ningom. Kärlväggar sakna fibrösa ring- och spiralförtjockningar och äro försedda med 

 små, tätt ställda elliptiska lingporer. V^edparenkyni är spridt i hela årsringen och före- 

 kommer såväl bredvid kärlen som mellan libriformcellerna. Trakeider och »Ersatzzellen» 

 förefinnas blott i höstzonen. Libriformceller ' äro försedda med mycket små ringporer. 



' Petersen, auf. st., sid. 26. 



2 Petersen, anf. st., sid. 24. 

 ■ •■' Lindman, anf. st., sid. 50. 



* Lindman, anf. st., sid. 50. 

 " Petersen, anf. st., sid. 24. 

 " Scheutz, anf. st., sid. 25. 



' Att såsom Petersen (sid. 31) kalla dessa senare element, libriformcellerna, för trakeider torde kanske 

 ej vara fullt korrekt i öfverensstämmelse med don nomenklatur, som IIaberlandt (sid. 504) nppställt för 



