KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 I. 49 



Populus. 



Af detta släkte upptages i öfversikten endast en art: Populus tremula L. På förut 

 angifna grunder (sid. 42) har samma art identifierats i drifveden. Då den kan markera 

 såväl den norska som den sibiriska drifvedskjlllan, saknar den betydelse i och för bestäm- 

 ning af drifvcdens ursprung. 



Betula. 



Detta släkte har väl anträffats bland golfströmsprodukterna, men däremot ej i 

 Jenissejs drifved. Det växer emellertid i Jenissejs floddal och representeras enligt 

 ScHEUTZ ^ af följande arter: Betula verrucosa Ehrh., B. jmbescens Ehrh. (= B. glutinosa 

 Wallr.), B. humilis Schrank. samt B. nana L. Af dessa arter äro enligt nämnde 

 författare B. verrucosa samt B. pubescens >;Sibiriens allmännaste löfträd, då man kommer 

 utom öfversvämningsområdet, der Salices råda». Betula verrucosa finnes dock enligt 

 Arnell inom detsamma. - 



På grund af följande karakterer har detta släkte identifierats i vår drifved: 



Ved består af vedparenkym, »Ersatzzellen», libriforra, trakeider samt kärl. Kärlen 

 förete sinsemellan en likartad struktur. Trakeider och »Ersatzzellen» förefinnas blott i 

 höstzonen. Libriformceller äro försedda med små ringporer. Vedparenkymet är spridt i 

 årsringens samtliga skikt och förefinnes såväl bredvid kärlen som emellan libriformcellerna. 

 Kärl sakna spiralförtjockningar, dei"as kärlbotinar äro stegformigt perforerade. Kärlväggar 

 äro försedda med tättställda och fina, 3'tterligt små porer. Märgstrålar äro 1 — 4 celler 

 breda. Märgstrålsceller äro icke dimorfa såsom hos Salicineerna, äro horisontalt sträckta 

 samt alla ungefär lika höga. 



Vedens anatomiska struktur öfverensstämmer närmast med den, som i det före- 

 gående beskrifvits känneteckna alveden. Från denna skiljes den dock genom större radial 

 kärlvidd, smärre kärlporer samt flercelliga märgstrålar. De arter, som här torde ifråga- 

 komma, äro Betula verrucosa Ehrh., Betula humilis Schrank., Betitla odorata Bechst., 

 Betula glutinosa Wallr. och Betula nana L. Af dessa uteslutas emellertid redan på 

 förhand genom drifvedsprofvens dimensioner arterna Betula humilis och Betula nana. 

 Dessa senare afvika för öfrigt från de förra genom följande histologiska olikheter i vedens 

 struktur: ^ smärre kärl, tunnväggigare »trakeider» samt smalare mäi'gstrå]ar, hvilka blifva 

 högst 2 celler breda. Återstår sålunda B. verrucosa, B. odorata samt B. glutinosa. Från 

 hvilken af dessa arter denna drifved härstammar, kunna vi ej afgöra, enär histologiska 

 olikheter i vedens byggnad f. n. saknas. 



Af de i vårt undersökningsmaterial indentifierade löfträden, bär sålunda endast 

 Salix viminalis vitlne om drifvedskällan, de öfriga äro däremot indifferenta med afseende 

 på en bestämning af drifvcdens ursprung. Något afgörande bevis för Golfströmmens 



1 SCHEUTZ, anf. st., sid. 23. 



2 Se ÖRTENBLAD, anf. st., sid. 30. 

 ä Petersen, anf. st., sid. 30. 



K. St. Vet. Ak. HnncU, Band 37. N:o 1. 



