KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 I. 



.57 



trakeid rymmas normalt 6 — 8 småporcr eller omkring 4 i bredd i märgstrålens riktning. 

 Sommarvedens tvärsnitt visar väggar af utomordentlig tjocklek (Fig. 7). Den dubbla 

 vsigg, som skiljer tvä celler, hvilka ligga bredvid hvarandra i radiens riktning, uppnår 

 0,015 — 0,030 """• i tjocklek. Arsringarnas niedelbredd var 0,9 ""■. 



Nämnda af Agardh och Lindman anförda kännetecken synas 

 oss emellertid ej kunna innebära en histologisk artdiagnos mellan 

 de två arter, som vi i detta sammanhang taga hänsyn till, näm- 

 ligen L. americana och L. sibirica. En anordning af två hvar- 

 andra motsatta radialporer är sålunda äfven i stamved af L. sibi- 

 rica (Fig. 4 sid. 32) mycket vanlig, och mätningar af cellväg- 

 garnas tjocklek i höstveden resultera i lika höga värden för det 

 sibiriska som för det amerikanska lärkträdet. A drifvedsprofvet 

 N:o 4, Larix sibirica (från Jenissej) var sålunda medelvärdet på 

 tjockleken af den dubbla v'Ågg, som skiljer tvä i radiens riktning 



bredvid hvarandra liggande höstceller, 0, 021 



Jämför härmed 



Lindmans för L. americana ofvan anförda siffervärden 0, 015 — 

 0,030 ""•. 



Kleberg^ uppställer följande diagnos för L. pendula Salisb.^ 

 och L. europoia DC: 



L Märgstrålarnas skikthöjd ända till 15 celler. »Tvärtrakeider» 

 uppträda först i 4:e och 5:e ärsringarna: L. pendula. 



IL Märgstrålarnas skikthöjd ända till 24 celler. »Tvärtrakeider» 

 uppträda redan i första årsringen: L. europam. 



Enligt vår iakttagelse råder emellertid fullständig öfverens- 

 stä.mmelse mellan L. americana Michx. samt L. europoea DC. 

 med afseende såväl på märgstrålarnas maximala skikthöjd som 

 på tiden för »tvärtrakeidernas» uppkomst. Hos bägge dessa arter 

 uppträda sålunda »tvärtrakeiderna» redan i den sekundära vedens 

 första årsring, hvarvid de dock förekomma sporadiskt, inmängda 

 bland parenkymatiska märgstrålsceller. Märgstrålarnas maximala 

 skikthöjd är för bägge arterna 24 celler. 



Larix sibirica visar i dessa afseenden öfverensstämmelse 

 med nämnda arter. 



Vedparenkymets fördelning' synes oss däremot vara 

 det tillförlitligaste kännetecken, på hvilket en artskillnad 

 mellan amerikanskt och sibiriskt lärkträd torde kunna baseras. För bägge arterna 

 är det gemensamt, att denna väfnad differentieras dels i spridda cellrader, dels i cell- 

 grupper. Dessa senare bilda hartsgångarnas parenkymskidor. De parenkymatiska cell- 



Fig. 7. Tvärsnitt ur staniTeden 

 af Larix americana Michx. 

 (från Canada. Amerika). Höst- 

 cellernas väggar af utomordent- 

 lig tjocklek, sid. 56 (^^"lA 



1 Klbbekg, anf. st., sid. 726. 



^ L. pendula Salisb. = L. americana, 



K. Sv. Vet. Akaa. Handl. Band 37. N:o 1. 



se Index Kewensis. 



