KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 I. 81' 



land, Spetsbergen med kringliggande öar och ögrupper, Grönlands ostkust och Jan Mayen. 

 En del åter råkar, sedan den med Polarströmmen passerat längs Grönlands ostkust, i drift 

 i Golfströmmen, torde med denna föras vidare till Island och Färöarna och kan slutligen 

 uppkastas på Norges kust. Att den senare är en anhaltspunkt i den sibiriska vedströramens 

 kretsbana, framgår däraf, att en del af de »flaskposter», som under professor Nathorsts 

 polarexpeditioner utkastades i Ishafvet, ilandflöto på Norges kust, sedan de förut drifvit 

 söderut längs Grönland med Polarströmmen. Så var f. ö. äfven fallet med den af 

 Andrées flytbojar, som hittades i Finnmarken. Den bana, som denna flytboj under sin 

 drift beskrifvit, fixeras af Nathorst ^ sålunda, att bojen i fråga, som antagligen utkastats 

 i närheten af Danskön, har med Polarströmmen förts mot Island, men dock ej kastats i 

 land där, utan i stället gått vidare öster därom mot söder och sydost till närheten af 

 Färöarna, därifrån mot öster och slutligen med Golfströmmen norrut längs norska kusten. 

 Sibiriska driftprodukter kunna således uppkastas på kuster, som sköljas af den varma 

 strömmen. Med denna kunna de naturligtvis sedan i förening med de egentliga Golf- 

 strömsprodukterna föras vidare mot norden och landa på t. ex. Spetsbergens nordkust 

 och Novaja Semlja eller någon annan af de stora hufvuddepoterna för den sibiriska drif- 

 vedsströmmen, hvars bana sålunda blir kretsforinig. 



Liksom genom denna växelverkan mellan Golfström och Polarström sibiriska drif- 

 vedsprodukter kunna afsättas på kuster, som beröras af den varma strömmen, kunna 

 äfven omvändt golfströmsprodukter hamna på stränder, hvilka stå i kontakt endast med 

 Polarströmmen. Om sålunda dessa senare förts af Golfströmmen upp till Spetsbergen, 

 kunna de lätt indragas i den här tillstötande Polarströmmen och sedan af denna upp- 

 kastas på de kuster, som den passerar. Vi anföra såsom exempel härpå Jan Mayens och 

 nordöstra Grönlands kuster, på hvilka, såsom redan framhållits, golfströmsprodukter an- 

 träffats. 



Vår undersökning leder oss alltså till ett bekräftande af den gängse 

 uppfattningen af Polarströmmens öfvervägande aktivitet vid drifvedsanhop- 

 ningarna i Ishafvet. Till detta resultat hafva vi kommit på en annan väg än 

 den af Keaus, Örtenblad m. fl. inslagna. Vi hafva nämligen sökt stödja den 

 nämnda åsikten genom en förutsättningslös granskning af det i drifvedskäl- 

 lorna förekommande materialets artsammansättning och anatomiska struktur. 

 Samtidigt hafva vi emellertid funnit, att Golfströmmens betydelse i berörda 

 afseende icke bör alldeles bortelimineras. Den har nämligen visat sig till de 

 arktiska vattnen medföra icke blott tropiska frukter och frön samt norska 

 fiskredskap o. s. v., utan jämväl amerikansk och norsk drifved, såsom fram- 

 gått af den af oss uppställda artdiagnosen mellan amerikanskt och sibiriskt 

 lärkträd samt europeisk och sibirisk gran. I hvarje fall är dock Golfström- 

 mens roll ofantligt underordnad i jämförelse med Polarströmmens. 



^ Nathorst, Två somrar i Norra Ishafvet, del 2, sid. 392. 



K. Sv. Vet. Akad. Haadl. Band 37. N:o 1. 11 



