10 ADLERZ, LEFNADSFÖRItAlLANDEN INOM FAMII^TERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



sektens kön. Någon jämförelse kunde dock ej komma till stånd, enär det större ägget 

 förolj^ckades före kläckningen. Det mindre kläcktes däremot ^^/s, således efter en em- 

 bryonaltid af 5 — 6 dygn. Larven började "/e spinna en gles väfnad på bottnen af sin 

 kammare efter att ha förtärt icke blott sin egen spindel, utan äfven bakkroppen på deii 

 andra, på hvilken ägget dött. Då denna senare spindels franikropp börjat mögla, ersattes 

 den af en tredje, frisk spindel, hvilken dock försmåddes af larven. Spinnandet af den 

 glesa väfnaden till stöd för kokongspinningen fortsattes 'Ve, och Vg hade larven därinom 

 spunnit sin brungula kokong. Larvens ätperiod räckte sålunda 7 — 8 dygn och hela. larv- 

 perioden 9 — 10 dygn. Ur kokongen framkom '"/v en hane, således efter en pupptid af 

 35 dygn. 



3. På en sandig väg med grästorf här och där mellan hjulspåren iakttogs ^^/e en 

 F. tnaticus, som upphängt sin förlamade spindel mellan några sammanlutade grässtrån 

 och just höll pä att Vs m. från gömstället gräfva sin håla. Härunder passade jag på att 

 beströ marken mellan hålan och spindeln med ett tjockt lager af sand. Om en stund 

 upphörde stekeln med arbetet och begaf sig utan tvekan i ganska rak kosa öfver den 

 utströdda sanden bort till sitt b)'te, hvilket han dock ej hämtade, utan blott ville inspek- 

 tera. Sedan han öfvertygat sig om att spindeln låg kvar, återvände han öfver sanden 

 till hålan, dock ingalunda, följande sina förra spår, fastän han ej mycket afvek från rätta 

 riktningen. Ännu en gång beströddes marken med ny sand, och om en stund företog 

 stekeln ånyo ett besök hos rofvet för att strax därefter vända åter till hålan. Afveii denna 

 gång hade stekeln tydligen riktningen klar för sig, fastän han på återvägen ej beträdde 

 samma spår. Nu ställdes en half tegelsten på kant bredvid gömstället, så att stenens 

 skugga föll öfver såväl spindeln som öfver de närmaste omgifningarna. Om en stund 

 hade stekeln slutat sitt arbete och kom nu för att hämta rofvet. Han gick, liksom före- 

 gående gånger, ganska rakt, till dess han koin till skuggan från tegelstenen, då han vek 

 undan och gick rundt omkring stenen. Han kände synbarligen ej igen platsen och undvek 

 att gå in i den honom alldeles obekanta skuggan. Sedan han emellertid förgäfves undersökt 

 de kringstående grässtråen, vågade han till sist beträda skuggan, där han snart fann 

 spindeln och släpade honom baklänges med sig bort mot hålan. Denna var belägen i 

 bottnen af ett fotspår, med sandvallar af ett par cm. höjd på tre sidor. Dessa vallar ut- 

 jämnades före stekelns ankomst till platsen och likaså öfriga ojämnheter i de närmaste 

 omgifningarna, på det platsen skulle bli oigenkänlig. Vid ankomsten till den numera 

 släta platsen kring hålan röjde stekeln en tydlig, men helt kortvai'ig tvekan, hvilken bl. a. 

 yttrade sig däri, att han lade spindeln ifrån sig för att obehindradt kunna söka. Snart 

 hade han funnit ingången, hämtade spindeln och lade honom ett par cm. från hålan, 

 medan han själf gick ner. Om en stund kom han upp och drog baklänges ner spindeln, 

 som han grep vid spinnvårtorna. Stängningen skedde pä vanligt sätt, i det stekeln bör- 

 jade med att rifva ner sand bakom sig från hålans väggar och tillpackade sanden med 

 abdomens spets. 



4. Samma dag sågs en annan stekel af samma art släpa en nyss paralyserad 

 Lycosid på ett sandigt trädesgärde med här och där stående grässtånd. Rofvet gömdes 

 på vanligt sätt ett stycke öfver marken mellan några grässtrån, och stekeln begaf sig 

 bort, med sänkta antenner sökande på marken, till dess han plötsligt stannade på en liten 



