KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 15 



14. Samma dag iakttogs en P. viaticus, som fångat en stov, grå Attid, hvilken 

 han upphängt i ett bladveck på ett grässtrå, medan han på kort afstånd därifrån gräfde 

 sin håla. Denna spindel utbyttes mot en större, nyss förlamad Lycosid, och därmed lät 

 stekeln vid sin återkomst sig nöja, i det han bar den till sin håla och gräfde ner den 

 som vanligt. Innan stängningen af hålan var fullbordad, uppgräfdes hålan delvis, till 

 dess spindeln kunde framdragas med en pincett ur cellen och innersta delen af gången, 

 sora sålunda blefvo orubbade. Då den något åt sidan skrämda stekeln återkom, fortsatte 

 han stängningen af den nu tomma hålan, utan att fästa något afseende vid spindeln, som 

 dock blifvit lagd så nära invid ingången, att stekeln oupphörligt måste komma i beröring 

 med honom (jfr Psammophila n:r 17 m. fl.), 



15. En gräfvande P. viaticus iakttogs ^^/e. Då stekeln framsläpat spindeln till 

 hålans ingång och aflade ett sista besök därnere, utbyttes hans spindel, en Lycosid, mot en 

 annan af samma art, förlamad under gårdagen, men ännu lefvande. Stekeln ville i början 

 ej godkänna ombytet, utan släpade undan spindeln ett stycke, hvarpå han upprepade 

 gånger fördjupade sig i hålan och åter kom upp, spanande omkring ingången efter det 

 saknade bytet, liksom hade han för hvarje gång hoppats att ha misstagit sig och att 

 spindeln ännu skulle ligga kvar, blott han utförde den vanliga inspektionen af hålan. 

 Till sist bekvämade han sig dock att hålla till godo med den förut förkastade spindeln, 

 hämtade den, släpade ner den och började rifva ner sand från gångens väggar för att 

 tillsluta larvkaramaren. Under tiden lades hans egen spindel tvärs öfver hålans mynning, 

 så att han snart kom i beröring med den och tydligen fäste uppmärksamhet vid den. 

 Det oaktadt fortsatte han med stängningen, till dess gången var nära fylld, då han slä- 

 pade undan spindeln omkring 1 era. från hålan och företog sig att med återstoden af 

 gången såsom utgångspunkt gräfva en ny gång och en larvkammare, i hvilken till sist 

 äfven denna spindel insläpades och försågs med ett 'Agg på vänstra sidan af bakkroppen. 



lakttagelsefallen 11, 12 och 15 tyckas mig erbjuda ett särskildt intresse, enär de 

 icke blott visa afvikelse från det typiska, maskinmässiga handlingssättet — i många andra 

 fall har jag sett stekeln använda en under stängningsprocessen vid hålans ingång lagd 

 spindel såsom stängningsmaterial — utan också på något, sora skulle kunna tydas som 

 målmedvetet ändamålsenliga handlingar. Jag återkommer till dessa fall i ett senare 

 kapitel. 



Ferton omtalar ^) en liknande erfarenhet i afseende på samma stekel. En P. via- 

 ticus hade lagt in sitt byte och redan till hälften stängt hålan, då Ferton erbjöd honom 

 en spindel, som förlamats af en annan stekel af samma art. Enligt Fertons föregående 

 erfarenhet hade han väntat att få se stekeln begagna denna spindels kropp såsom ett 

 gruskorn att stänga hålan med. Men denna stekel hade andra planer. Efter att ha 

 stuckit spindeln, som dock förut var förlamad, öppnade han ånyo hålan och gräfde en 

 ny cell, i hvilken spindeln placerades. Då Ferton sedermera uppgräfde hålan, fann han 

 båda spindlarna ligga i hvar sin cell och hvardera försedd med ett ägg. 



16. ^^/e sågos många jagande steklar af denna art på en sandig väg. Vid ett par 

 tillfällen sågos steklar, som stött upp och börjat förfölja Lycosider, plötsligt afstå från 



1) 1891, sid. 13. 



