20 ADLEKZ, LEFNADSFÖRIIÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPIIEGIDAE, 



Under tiden hade jag, för att göra platsen oigenkännlig, planterat framför hålans 

 ingång en liten allé af 4 några cm. höga lingoiikvistar, med ett par cm. mellanrum 

 mellan hvarje. 



Spindeln släpades denna gång ej ända fram, utan lades ofvanpå några blad |)å ett 

 par meters afstånd från hålan. När stekeln nu skulle fortsätta, sitt gräfningsarbete, kände 

 han ej mera igen platsen, utan sökte ifrigt, först på det rätta stället, där han flera gånger 

 gick omedelbart förbi och till och med miclt öfver mynningen af sin håla utan att märka 

 det. Sedan började han söka i vidare slag, dock alltjämt återvändande lill närheten af 

 den rätta platsen. Sedan detta pågått länge, togos kvistarna bort, då stekeln inom kort 

 återfann hålan och fortsatte arbetet. 



Medan han var sysselsatt därmed, planterade jag åter samma kvistar och i samma 

 ställning framför hålans ingång för att se, om utgången skulle bli en annan, om stekeln 

 nästa gång lämnade hålan med intrycket af omgifningarnas nuvarande utseende, d. v. s. 

 med den lilla alléen framför ingången. Resultatet blef det väntade. När stekeln efter en 

 stunds arbete kom upp för att åter besöka sitt rof, gjorde han såsom förut några slag 

 kring ingången, under hvilka han tog den vanliga öfverblicken af omgifningarna, och be- 

 gaf sig därefter till spindeln, som han denna gång förflyttade till ett afstånd af ungefär 

 ^h m. från hålan, hvarefter han återvände raka vägen dit, utan att numera låta förvilla 

 sig af kvistarna. 



Arbetet var om ännu en stund färdigt, och stekeln gick för att hämta sitt rof. 

 Nu ville jag skyndsamt taga bort kvistarna och plantera dem i samma ordning ett stycke 

 därifrån för att ännu en gång förändra omgifningarnas utseende, sedan stekeln redan 

 lämnat platsen. Denna gång råkade jag emellertid genom någon häftig rörelse skrämma 

 stekeln, så att han flög bort och dröjde längre borta, än jag hade tillfälle att stanna 

 kvar. Vid återkomsten till platsen ungefär en timme därefter fann jag emellertid, 

 att han ej låtit förvilla sig af den sista förändringen, ty spindeln var nu insläpad och 

 hålan stängd. 



Spindeln var af samma art som den under n:r 4 omnämnda, och ägget var fästadt 

 på alldeles samma sätt, som där omtalats, hvaraf, liksom af min följande erfarenhet, så- 

 lunda tyckes framgå, att äggets plats är en annan, då det gäller en Lycosid, än då rofvet 

 utgöres af en Drassodes. 



Förlamningen var hos de under 4 och 5 omtalade spindlarna föga fullständig. Den 

 senare stekeln stack under transporten sin spindel två extra gånger, och likväl kryade 

 denna spindel till sig, sedan han burits ^/2 timme i en ask. Han återfick fullständigt 

 rörelseförmåga och liflighet. 



6. "/s iakttogs en P. fumipennis, som med största sannolikhet var densamma som 

 den under n:r .5 omtalade, ty han gräfde på samma plats som denne och var liksom 

 denne den enda Pominlus, som där sågs. Han hade nu fångat en Trochosa terricola Thor., 

 hvilken inbars, hvarefter hålan stängdes. Vid stängningen packade stekeln sanden med 

 al)domen, som därvid försattes i hastig, nästan vibrerande rörelse. Då spindeln upp- 

 gräfdes, befanns han vara så föga förlamad, att han själf försökte arbeta sig fram ur 

 sanden. Inlagd i en ask, kunde han snart gå. Ägget var fästadt på samma sätt som 

 på Tarentula (se n:r 4 och 5), d. v. s. tvärsöfver abdomens midtlinie. Spindeln inlades, 



