KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 21 



med ägget ännu kvarsittande, i ett glasrör för att observeras. Det var nämligen af in- 

 tresse att se, huru en så pass kry spindel, att den ej ville ligga stilla på ryggen, skulle 

 förhålla sig, då larven kläcktes. 



Följande dag hade spindeln börjat bekläda glasrörets väggar med fina trådar, ^"^/s 

 befanns ägget sönderklämdt, men ännu kvarsittande. Spindeln var fullständigt återställd, 

 hvarför ingen anledning mera fanns att fullfölja detta experiment. 



7. En annan P. fumipennis iakttogs samma dag, medan han höll på att gräfva 

 håla, hvarunder han flera gånger afbröt arbetet för att besöka rofvet, en stor Tarentula, 

 som stekeln gömt mellan toppbladen af en lingonkvist. 



Under stekelns frånvaro planterades två lingonkvistar af några cm. höjd framför 

 hålans ingång och en omkring 20 cm. hög granriskvist bakom densamma. Vid åter- 

 komsten kände stekeln alls ej igen platsen och sökte i vid pass tio minuter utan resultat. 

 Jag tog då bort den stora grankvisten och lät sökandet fortgå i ytterligare fem minuter, 

 fortfarande utan framgång. Till och' med sedan lingonkvistarna borttagits, dröjde det 

 ganska länge, innan stekeln hämtat sig från sin förvirring (ej orsakad af skrämsel) och 

 lyckats upptäcka ingången, ehuru han, innan några åtgärder vidtagits för att förändra 

 omgifningarna, flera gånger gått rakt och utan tvekan till densamma eller rättare flugit 

 i korta satser, hvilket rörelsesätt han mest använde. 



Då spindeln blifvit indragen, belystes stekeln genast med en spegel inuti hålan. 

 Han satt en stund med hufvudet utåtvändt och sakta spelande antenner, förmodligen 

 medan äggläggningen pågick, hvarefter han kom fram närmare hålans mynning och som 

 vanligt en stund putsade sina antenner, innan stängningen började. Spindeln befanns 

 efter uppgräfningen visserligen något rörlig, särskildt rördes palperna, men förlamningen 

 tycktes dock vara vida grundligare än i de närmast föregående fallen. Agget var fästadt 

 på samma sätt som på förut omtalade Lycosider. 



8. ^^/e 1902 sagt en P. fumiperinis gräfva håla på en backsluttning, nedanför 

 hvilken låg en liten gräsbevuxen sänka. Under gräfningen gjorde stekeln ett besök hos 

 sitt byte och flög därvid i en enda sats omkring 3 m. nedåt backsluttningen, minst ^/a m. 

 öfver marken. Från nedslaget i sänkan flög han i ännu en sats på •^/2 m. och började 

 sedan söka bland grässtråen, fann snart sin gömda spindel, en Lycosid, och anträdde åter- 

 vägen baklänges, fasthållande spindeln vid en af bakhöfterna på det sätt, att hufvudet 

 bars uppåt. Spindeln släpades på detta sätt omkring 2 m. närmare hålan, hvarefter 

 stekeln återvände dit och gräfde den färdig. Sedan hämtades spindeln. 



Medan stekeln sålunda var på hemväg, beströddes den grusiga marken kring hålan 

 med gröna blad, hvilket tydligt förvirrade stekeln, medan han förut utan tvekan gått 

 nästan rakt till målet. Spindeln lades i ingången, medan stekeln själf gick ned och sedan 

 nedifrån började insläpa sitt rof, hvilket därvid greps i spetsen af abdomen, enär spinn- 

 vårtorna på detta slags spindlar ej framträda tillräckligt. 



Då ägget lagts, uppgräfdes spindeln, på hvilken ägget fästats på samma sätt som 

 på de i det föregående omnämnda, af denna stekel infångade Lycosiderna. 



9. En P. ftimijyennis sågs ^/i gräfva håla och därvid ibland, såsom vanligt, afbryta 

 sitt arbete för att besöka sitt rof, en stor, svart spindel, Gnaphosa lucifuga, som han 

 gömt på några ur en brant sandsluttning framstickande rottågor, nära 1 m. nedanför 



