22 ADLKRZ, LEFNADSFÖRHÄLLANDEN INOM FAMILJERNA TOMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



hAlan. Under gräfningen, som pågick länge, eiuii* flera nära färdiga hålor rasade igen, 

 ffiordes 5 eller 6 sådana besök hos rofvet. Därvid valde stekeln alltid raka väffen ulför 

 den brantasto sluttningen. Då rofvet sedermera hämtades, bars det vid bakhöfteriia, med 

 hufvudet up])åt, hvarvid dess abdoinen släpade på marken. Vägen togs då ej uppför den 

 brantaste sluttningen, där svårigheterna skulle varit stora, utan ungefär V'2 m. på sidan 

 därom, en vida mera långsluttande väg, som stekeln ej förut användt. Vid de of\an- 

 nämnda besöken hos rofvet gick visserligen stekeln rakt nog för att komma helt nära den 

 punkt, där spindeln förvarades, men flera rotknippen funnos att välja på i omedelbart 

 grannskap, och på flera af dem brukade han få söka, innan han träffade det rätta. Tyd- 

 ligt var dock, att han erinrade sig ha gömt spindeln på några rötter. 



Spindeln nedsläpades som vanligt vid spinnvårtorna, och stekeln började stänga 

 genom att med hufvudet vändt uppåt rifva ned sand frän hålans väggar och packa med 

 spetsen af abdoinen. Detta arbete af bröt jag genom att gräfva ujjp spindeln, därvid läm- 

 nande hålans inre del orubbad. Spindeln låg med ryggsidan uppåt och bar ägget hän- 

 gande vid vänstra sidan af abdomen. 



Stekeln, som helt nära afbidade händelsernas utveckling, kom strax därefter fram, 

 och fastän spindeln låg omedelbart framför den tomma hålan, började stekeln stänga den, 

 nu med abdomen packande sand ända in i kammaren, där spindeln förut legat. En myra 

 {F. fusca) kom till och började med vanlig tilltagsenhet trakassera den i förhållande till 

 henne jättestora stekeln. Därvid framgick, att denne nog sett sin spindel ligga där, fastän 

 han icke pä något sätt låtit märka det, ty han grep den nu genast, ängslig att myran 

 skulle tillägna sig den, och släpade upp den på en till marken nedhängande grangren, mellan 

 hvars barr han fastade den. Innan han lämnade den, förtärde han sitt eget på spindeln 

 fastade hgg, återvände därpå och afslutade stängningen af den tomma hålan, hvilken till- 

 slöts lika omsorgsfullt, som om den innehållit byte (jfr Pomp. viaticus n:r 14 och Psammo- 

 phila n:r 17). Denna stekel af bröt ibland, stängningsarbetet för att besöka rofoet på dess 

 nya gömställe, hvilket icke blott är ett efter främmande omständigheter afpassadt, ända- 

 målsenligt handlingssätt, utan äfven tydligare än vanligt visar ändamålet med dessa besök 

 vara att uppfriska minnet af gömställets läge. Därefter gräfdes ny håla, hvars fullbordan 

 jag dock ej afbidade. 



10. En stor Lycosid släpades '^/y af en P. fumipennis till dess håla. Stekeln lät 

 spindeln en stund ligga på sanden, medan han själf gick ned. Under denna stund sågs 

 en mindre stekel komma flygande och för ett ögonblick sätta sig på spindeln. Afståndet 

 tillät icke att bedöma, hvilken art denna senare stekel tillhörde, men af utgången att 

 döma måste det ha varit en Ceropales, fastän ett ovanligt litet exemplar. Då spindelns 

 ägare åter kom upp, började han släpa ned sitt rof, som under hela tiden ej setts göra 

 några rörelser ens då en annan Pompilus sökte rycka det ifrån den förre. Hålan stängdes 

 på vanligt sätt. Omkring ^/2 timme därefter öppnade jag denna håla och blef helt öfver- 

 raskad af att få se spindeln själf arbeta sig fram. Aggets plats var densamma som på 

 förut iakttagna Lj^cosider. 



Spindeln inspärrades i samma flaska som en ur en annan fiunipennis-hida, uppgräfd 

 Drassodes, hvilken, liksom de förut iakttagna, bar ägget fästadt i hängande ställning på 

 vänstx"a sidan af abdomen. Såsom ett bevis föi*, huru kry den stora Lycosiden kände 



