KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 29 



rof har lian funnit') Lycosa albofasciata Brullé, L. radiata Latr., L. albovittata Brullé, 

 Drassodes lutescens C. Kocn samt Drassus severus C. Kocii. Agget fästes på sidan af 

 spindelns abdoinen (1. c. sid. 127). 



Denna art förekom under senare delen af augusti 1902 ganska allmilnt vid det 

 sandiga skogsbrynet utmed Bänkåsviken på Alnö, där sommaren förut intet enda exemplar 

 sågs. Den sågs ofta sj'sselsatt med gräfning af hålor, men jag såg den aldrig fånga 

 något byte, ehuru den en gång sågs förgäfves förfölja en Lycosid, som undkom. Af 

 Fer'J'Ons meddelanden tycks framgå, att den i Syd-Frankrike åtminstone delvis skulle 

 begagna sig af förut befintliga håligheter. Upplysningen, att den emellertid ingalunda 

 saknar förmåga att själf gräfva hålor i lös sand, är egentligen det enda bidrag jag kan 

 lämna till kännedomen om denna arts lefnadsförhållanden. 



Pompilus ciuctellus V. d. Lind. 



ScHENCK ") har sett denna art uppehålla sig på gamla murar och bortsläpa stora 

 spindlar som rof. Först Ferton ^) lämnar utförligare meddelanden om P. cinctellus 

 Spinola, hvilken jag förmodar vara identisk med ofvanstående. Han har sett den inreda 

 sina celler i sand, i lerväggar, i murket trä samt i tonnna Helix-skså. Den infångar 

 Attider, hvilkas förlamning är föga fullständig, så att verkan af stynget vanligen upphör 

 inom 24 timmar. En varietet sågs en gång fånga en Textrix. Agget fästes på fi-ärare 

 delen af bakkroppens ena sida. Ferton anser denna art endast i nödfall gräfva. Under 

 sommarens torka har han sett få verkligen gräfvande Pompilider i Alger. Nästan alla 

 begagnade markens sprickor, andra steklars gångar, tomma snäckskal eller hvilket gömsle 

 som helst till förvaringsrum åt sin af komma. 



Ur mina egna anteckningar kan följande förtjäna att anföras. 



1. Honor af denna art ha sedan midten af juli 1901 ej sällan visat sig på en 

 fläck af den sandiga strandremsan vid Bänkåsviken (Alnö, Medelpad), där de setts släpa på 

 sina spindlar, Attider, och stundom sysslat med gräfning. '^^/t fångades äfven en hane, 

 feoin sökte para sig med den pä rofvet baklänges släpande honan. Denna art har ej setts 

 klättra upp för att gömma rofvet mellan sammanlutade grässtrån eller mellan toppbladen 

 af något lågt örtstånd, såsom åtskilliga andra Pompilus-uvter pläga, utan brukar gömma 

 det under torra blad eller annat på mai^ken liggande växtaffall. Vid val af plats för håla 

 tycks honan med förkärlek välja någon förutvarande hålighet, där föga arbete återstår att 

 göra. Om en P. cinctellus, som öfverföUs och beröfvades sitt byte af en Cercqmles, har 

 jag redan vid ett föregående tillfälle *) talat. 



2. I början af juli 1902 sågs en hona af denna art gå omkring i det sandiga 

 skogsbrynet, där hon fäste uppmärksamheten genom sitt egendomliga sätt att tid efter 



1) 1901, sid. 124. 



2) 1861. 



■') 1891, sid. 10. 1897, sid. 14—16. 



*) 1902, sid. 6. 



