32 ADLEKZ, LEFNADSFÖRTTÄLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILTDAE OCH SPIIEGIPAE. 



fram och tog åter sitt rof i besittning, släpade bort det ett stycke och började gräfva ny 

 håhi. (Jfr Povip. viaticus n:r 14 ra. fl., P. fumipennis n:r 9, 13 och 14.) 



6. P. rufipes jagar uppe bhmd granarnas grenar i öfverensstämiuelse med sitt ^-al 

 af rof (Epjeirider). '-/s iakttogs en rufipes, som gömt sin förhimnxle korsspindel mellan 

 barren på en grankvist, 1,5 m. öfver marken. Innan han lämnade rofvet för att gräf\'a 

 håla, gjorde han flygande en mängd orienteringsslag kring denna kvist, hvarpå han flög 

 ned på marken för att gräfva håla i sanden. (Ferton har iakttagit detsamma hos den 

 närsläktade P. arcjyrolepis Costa, ') men däremot icke hos rufipes). Stekeln afbröt ofta 

 arbetet för att flyga upp och öfvertyga sig att rofvet fanns kvar och på samma gång 

 uppfriska minnet af gömstället, på samma sätt som andra Pompilus-arter bruka. Då 

 hålan var färdig, hämtade han rofvet, med hvilket han flög ned. Nedslaget skedde strax 

 framför hålan, hvarefter stekeln, utan att släppa sitt tag vid spindelns höft, baklänges 

 drog ned honom. Sedan hålan stängts, uppgräfdes rofvet, en mindi'e korsspindel, livilken 

 i larvkammaren låg på sidan, med hufvudet vändt utåt ingången. Agget var fästadt på 

 den uppåt vända sidan af abdomen. 



7. En stekel af samma art sågs ^''/s inbära en korsspindel i sin liåla. Medan 

 stängningen pågick, inkastades ljus med en spegel, hvarvid det kunde urskiljas, att 

 stekeln ref ned sand med frambenen från väggarna, och därefter packade sanden med 

 bakkroppen på samma sätt som viaticus och fumipennis. Spindeln låg på sidan, med ägget 

 fästadt på den uppåtvända sidan af abdomen. 



8. På hela sommaren var det endast 2 individer af rvfipes, som dag för dag, då 

 vädret var lämpligt, iakttogos på hvar sitt ganska begränsade område, där de gräfde ned 

 den ena korsspindeln efter den andra. Först då jag alldeles genoinplöjt marken på dessa 

 ställen under letande efter deras celler, förlade de sin verksamhet till andra platser. Vid 

 uppgräfuingen af deras celler fann jag aldrig annat än korsspindlar, men både hanar och 

 honor, olikt förhållandet hos andra Ponipilider. Dock voro honorna öfvervägande. 



Redan förut hade det fäst min uppmärksamhet, att stekelns ägg var ovanligt löst 

 fästadt på spindlarna och därför lätt föll bort. Detta visade sig också vid den nänuida 

 massuppgräfningen, och däraf torde förklaras, att flera, spindlar därvid uppgräfdes, som ej 

 buro något 'Ägg. 



Korsspindlarne tillhörde följande arter: Araneus (Epeira) ambraticus Ge., A. N^ord- 

 inanni Thor., A. diadematus Cl., A. dromedarlus Waeck., A. marmoreus Cl., A. cornutus 

 Cl. Jag känner eljest ingen Pompilid, som så exklusivt väljer sina byten ur Iflott ett 

 enda släkte. Peckham omtalar ^) lef nåds vanorna hos den amerikanska P. quinquenotatus, 

 hvilka äfven i smärre detaljer tyckas öfverensstämma med dem hos rufipes. Den nämnda 

 arten ^•äljer äfven till byte korsspindlar, till och med blott af en enda art, Epeira strix, 

 mest honor. 



9. I ett sandigt barrskogsbryn vid öfre kanten af en åt söder vettande sandnipa. 

 vid Ljungan i Medelpad sågos 2 juli 1903 en mängd hanar af denna art flyga omkring på 

 en begränsad fläck af 3 — 4 m. längd. Äfven några honor visade sig, fast ännu fåtaliga. 



1) 1901, sid. 117. 

 ~) 1898, sid. 125. 



