KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 37. N:0 5. 35 



dem, sedan ägaren begifvit sig bort, gör visserligen antagandet af parasitiska afsikter hos 

 den förra stekeln mj^cket sannolikt. Ferton tror sig också ^) ha iakttagit ett egendomligt 

 slag af parasitism hos Fompilus pectinipes V. d. L., hvilken han sett öppna andra pom- 

 piliders hålor och intränga i dem för att utbyta det på den där magasinerade spindeln 

 fästa stekelägget mot sitt eget. Blott två fall hafva ännu iakttagits. 



Angående Ceropales maculata hänvisar jag till mina nyligen ") offentliggjorda iakt- 

 tagelser. Här må blott erinras, att denna stekel visat sig lägga sitt hgg i ett af abdo- 

 niinalstigmerna på de spindlar, som andra pompilider för egen räkning paralyserat, och 

 att därmed den förut svårbegripliga bildningen af honans som ett plattadt äggläggnings- 

 rör formade sista ventralsegment fått sin förklaring. Ceropaleslarven förtär såväl spin- 

 deln som den pompilidlarv, för hvilken spindeln ursprungligen var afsedd. Om, såsom ej 

 sällan tycks vara fallet, 2 Ceropalesägg blifvit lagda på samma spindel, förtär den först 

 kläckta sin senare utvecklade frände. 



Ceropales-individer, som spunnit kokong de första dagarna af augusti, framträdde, 

 efter öfvervintring inomhus, såsom imagines de sista dagarna af juli följande år, således 

 efter i det allra närmaste ett års hvilotid. Kokongens hufvudända hade, såsom vanligt 

 hos pompilidei", afstötts i form af ett lock. 



Priociiemis parviilus Dbm. 



De biologiska meddelanden, som föreligga om arterna af släktet Priociiemis, äro 

 tills vidare högst få. Först Ferton lämnar några uppgifter bl. a. äfven om en af de i 

 Sverige förekommande arterna, nämligen den parvulus närstående pusillas Schiödte, som 

 uppgifves vara vanlig i Pi-ovence. Han anordnar ^) sin cell i någon hålighet i marken, 

 som han ej själf gräft, annat än om han därtill varit tvungen af brist på förut befintliga 

 gömslen. Som rof använder han flera slags spindlar, t. ex. Pythonissa exornata C. Koch 

 och Hasarius jucundus Luc. Ferton omtalar en stekel af denna art, som sågs med kä- 

 karna beai'beta abdomen på en infångad spindel, tid efter annan uppsugande den utsipp- 

 rande saften. Denna spindel öfvergafs därefter, och stekeln begaf sig åter på jakt. Han 

 hade fångat spindeln endast till näring åt sig själf. 



Ur mina egna anteckningar anför jag följande iakttagelser. 



1. ^^/t sågs en Priocnemis parvulus gräfva sin håla i en sandvägg, därpå göra 

 några orienteringsslag samt först därefter begifva sig ut på jakt. Under sina ströftåg 

 kora han flera gånger tillbaka till hålan eller dess närhet. Hålan hade lämnats med öppen 

 mynning. Priocnemis skulle således, olikt de flesta Pompilus-arter, gräfva håla, innan rof 

 infångats. 



2. ^/s sågs en stekel af samma art med rasande fart fara omkring i ett litet snår 

 af gräs och örter. Snart kom det i dagen, att han var en liten vargspindel (Lycosa) på 



1) 1901, sid. 117. 1902, sid. 519. 



^) 1902. 



ä) 1897, sid. 25. 



