36 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA VOMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



spåren, ty denna uppenbarade sig inom kort, farande omkring i dödsångest, med blixt- 

 snabba kast från marken upp på grässtråen och ned på marken igen, så att det såg ut 

 som om han flugit. Det var bokstafligen nästan omöjligt att afgöra, hvilk-endera som 

 var stekeln och hvilken som var spindeln, förrän de kommo hvarandra så nära, att man 

 kunde se, hvilken som flydde och hvilken som förföljde. Stekeln följde tydligen luktspår, 

 ehuru dessa, till följd af spindelns långa hopp, måste ha varit mycket glesa. Till sist 

 greps och förlamades spindeln på vanligt pompilidsätt. Stekeln sägs en stund slicka rofvet 

 och började sedan släpa det baklänges vid ett ben. Det bar nu i väg, i ganska rak rikt- 

 ning att börja med, omkring ] ,5 m., hvarefter rofvet lades på raa,rken och stekeln gjorde 

 ett orienteringsslag. Därefter släpades spindeln ungefär Vs m. i mot den förra kosan 

 rätvinklig riktning. Äter lades den på marken, och åter gjordes ett orienteringsslag, 

 hvarefter stekeln ånyo bröt af i rät vinkel, parallellt med den första kosan, en våglängd 

 af omkring V2 m. Nu stannade stekeln framför en öppen håla, lade spindeln vid ingån- 

 gen och kröp själf in, men började omedelbart därefter draga in rofvet vid ett ben. 

 Detta gick långsamt, ty hålan var synbarligen mycket trång. Sedan stekeln varit inne en 

 lång stund, satte jag, enär jag befarade, att han skulle undkomma, en flaska öfver ingån- 

 gen och infångade honom. Då hålan därefter uppgräfdes, befanns, att spindeln ännu ej 

 blifvit neddragen till dess botten, och att intet ägg ännu lagts. Sannolikt var stekeln 

 sysselsatt med hålans utvidgning. Emellertid framgår, att hålan i detta fall var om icke 

 qräfd, så dock utsedd på förhand, innan byte var anskaffadt. 



3. ''/9 sägs en stekel af denna art sysselsatt med att stänga en håla, hvarvid han 

 gick till väga på ett sätt, som mera liknade det af Ågenia än det af Pomj)ilus använda, 

 i det han i omgifningarna uppsökte och med käkarna hembar hvarjehanda små fragment, 

 med hvilka han gick in i hålan. Denna uppgräfdes och befanns vara 17 mm. djup. Den 

 var tom, hvarför det ser ut, som om Priocnemis skulle både gräfva och stänga sin håla 

 före jakten, hvilket senare dock ej öfverensstämmer med de föregående iakttagelserna. 

 Ännu ^/lo sågs denna stekel jagande, fastän utan större liflighet. 



Priocnemis exaltatus Panz. 



Denna stekel har jag mycket ofta iakttagit i augusti och september släpa på sitt 

 rof, som vanligen är en Lycosid, stundom också en Attid. Däremot har jag endast an- 

 tecknat en enda iakttagelse om dess förfarande vid magasineringen af bytet, hvilket af 

 stekeln upprepade gånger lämnades liggande på marken, medan han sprang i förväg och 

 inträngde i hålan samt därefter drog spindeln litet närmare, släppte den, gick ånyo in 

 i hålan o. s. v. Sedan spindeln indragits, uppgräfdes hålan, hvarvid den nyss indragna 

 spindeln, en stor Lycosid, jämte stekeln själf träffades ett stycke innanför ingången. 

 Djupare in i samma håla låg en annan liknande Lycosid, som bar ett stekelägg fästadt 

 på abdomens sida. Detta fall kan tolkas antingen så, att stekeln inlägger flera spindlar 

 i hvarje cell, eller också så att han begagnar samma gång, om den är af tillräcklig längd, 

 till anordnandet af två eller flei-a celler i rad. Det senare förefaller mig sannolikare, och 



