48 ADLERZ, LEFNADSFÖEHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



13. Under den mycket sena sommaren 1902 sågs T. unicolor först '■^^'e. En hona 

 kom flygande med en gräshopplarv, fasthållen melhm Isenen samt vid antennerna. Hon 

 slog ned vid en öppen håla, släppte bytet, gick ned och drog efter några ögonblick in- 

 ifrån ned sitt rof. Om en stund visade sig stekeln nära mynningen, ifrigt rifvande ned 

 sand från hålans väggar och kastande den bakom sig ned i hålan. Så småningom kom 

 han upp och afslutade stängningen ofvan jordytan genom att krafsa sand öfver öpp- 

 ningen. 



Hålan befanns sedermera innehålla 4 gräshopplarver, af hvilka en mycket liten. På 

 den innersta var stekelns 'ågg fästadt i vanlig ställning. Gräshopplarverna visade andnings- 

 rörelser och rörde vid retning äfven tarserna. 



14. En T. unicolor sågs ^^/e gräfva håla i sanden och därefter i flykten göra de 

 vanliga orienteringssvängarna öfver omgifningarna. Sedan jag varit på annat håll några 

 timmar, befanns hålan stängd med ett obetydligt sandlager i själfva mynningen. Dess 

 djup var 36 mm. Innerst vidgades gången till en ganska rjanlig larvkammare, som 

 emellertid ännu var tom. I förut iakttagna fall har eljest hålan alltid lämnats öppen, till 

 dess den blifvit fullt provianterad. Möjligt är emellertid, att denna håla ej var afsedd 

 att begagnas, utan att den blifvit öfvergifven, under hvilka omständigheter, såsom skall 

 omtalas, äfven PsammopMla och Ammophila stundom af någon svårförklarlig anledning 

 underkasta sig besväret af en mindre omsorgsfull stängning. Äfven T. i^ectinipes har jag 

 sett stänga ofullbordade hålor. 



15. Två unicolor-honov sågos ^ji gräfva sina hålor i h varandras närhet. Båda 

 gjorde därefter de vanliga orienteringssvängarna, hvarunder de höllo sig sväfvande ofvan- 

 för och omkring hålornas ingångar och dessemellan satte sig på sanden där bredvid. De 

 aflägsnade sig sedan utan att stänga hålorna och sågos ej återvända under den halftimme, 

 som jag ytterligare dröjde på platsen. Gräfningen hade, såsom vanligen tycks vara fallet, 

 ägt rum vid middagstiden. Provianteringen plägar däremot försiggå under förmiddagens 

 lopp i de hålor, som öfver natten stått öppna. 



Det är ganska påfallande, att stekeln ej plägar göra några orienteringssvängar, då 

 han burit in det första rofvet och åter flyger ut för att komplettera förrådet. Han har 

 tydligen en gång för alla lärt sig känna igen platsen genom den grundliga öfverblick han 

 tagit af omgifningarna omedelbart efter hålans gräfning. 



16. En stekel af samma art sågs med sin gräshopplarv slå ned vid en öppen håla, 

 i hvilken han gick ned, lämnande bytet utanför ingången. Detta flyttades nu af mig ett 

 par cm. på motsatta sidan af hålan. Då stekeln kom upp och ej fann bytet på sin förra 

 plats, sökte han ej, utan gick ned igen och kom åter upp om en stund, hvarvid han 

 omedelbart började stänga på det sätt, att sanden skrapades ned från gångens väggar. 

 Gräshoppan framräcktes nu med pincetten, hvarvid stekeln grep den och en lång stund 

 berörde den med antennerna. Därpå satte han gräshoppan som en propp i mynningen, 

 ki'afsade sand däröfver och flög bort. (Jfr Pompilus-arternas tillvägagående under dylika 

 omständigheter. Jfr äfven T. unicolor n:r 5.) 



Hålan öppnades och befanns innehålla 3 på rygg liggande gräshopplarver, af hvilka 

 den innersta bar ägget på vanlig plats. Denna cell hade således varit afsedd att provian- 

 teras med 4 byten, fastän det 4:e, såsom ofvan nämnts, ej kom med. 



