66 ADLEKZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPUEGIDAE. 



Cerceris rybiensis L. 



Denna stekel uppgifves redan af Shuckard ^) förse sina larver med småbin, af hvilka 

 särskildt nämnas Halictus rubicimdus, H. fulvocinctus och ff. leucozonius. Enligt Thomson '") 

 infångar den Ehoj^hites dentiventris. Marchal '') lägger härtill Halictus interruptus, sela- 

 donius, minutus, nUripeft, fubhirtiis och succinctus. Vanligast skulle vara (i Frankrike) H. 

 nlbipes. Afven ^n(/?vnfl-arter uppgifvas såsom rof. '^) Makchal lämnar i sitt ofvan an- 

 förda arbete mycket detaljerade uppgifter om denna stekels tillvägagång vid paralyseringen 

 af bien. Han anför, att ordningen för styngen är mycket växlande samt att ett bi, som 

 endast blifvit stucket, men ej »malaxeradt», jämförelsevis snart repar sig tämligen efter 

 operationen, så att det utför koordinerade rörelser med alla kroppsdelar och äfveii surrar 

 med vingarna, fastän det ej kan flyga. Om däremot malaxation äger rum, blir paralysien 

 vida fullständigare, och biet kryar ej till sig, utan de oordnade rörelser, det utför, aftaga 

 allt mer och upphöra snart. Malaxationen har ej till ändamål att sammanpressa undre 

 svalggangliget, utan att såra halsen, så att blodvätska flyter ut, hvilken af stekeln själf 

 uppsugas till näring. På samma sätt uppgifves PhilantJius apivorus malaxera för att 

 pressa på honungsmagen på honungsbiet och få tillfälle att uppsuga dess innehåll. "') Till 

 dessa Marchals åsikter om malaxationen återkommer jag i kapitlet paralyseringsprocessen. 



Jag har redan förut lämnat några meddelanden ^) om denna stekel, särskildt angå- 

 ende undersökningen af en del celler i Östergötland. I Medelpad, där han sällan anträffas, 

 har jag haft få tillfällen till iakttagelser. Emellertid har jag funnit, att han vid bort- 

 flykten från boet plägar inprägla dess \ä,ge i minnet på samma sätt som den amerikanska 

 C. deserta enligt Peckhams uppgift, d. v. s. genom att flyga i en serie i sicksackform 

 förenade halfcirklar på boets ena sida omkring Vs m. öfver marken, alltjämt med hufvudet 

 vändt mot hålans mynning, och aflägsnande sig därifrån i samma mån som halfcirklarna 

 vidgas. Orienteringsflykten slutar med oregelbundna slag kors och tvärs öfver platsen. 



Cerceris arenaria L. 



Shuckard, Dahlbom och Thomson meddela ora denna stekel, att den skulle pro- 

 viantera sina celler med Strophosomus faber Herbst. Kohl har däremot oftast sett den 

 inbära Bracliyderes incanus L. Detta sistnämnda byte har jag också' iakttagit i alldeles 

 öfvervägande grad, såsom redaii framhållits i mina meddelanden om denna stekel från 



') 1837. 



2) 1874. 



•'') 1887. 



•*) André, sid. 266. 



■') Fabre ISni, sid. 201. 



") 1900, sid. 180. 



