68 ADLEKZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



med Cerceris, som snart därefter visade sig i ingången och gick ut. Äfven denna tycktes 

 ha förlorat lusten att slå sig ned i denna håla, ty sedan han en stund gått omkring i 

 närheten, flög han bort. 



Omkring en vecka därefter undersöktes några Cerceris-ceWer på denna plats. De 

 lågo omkring 7 cm. djupt och innehöllo 5 — 12, vanligen dock 8 viflar, de allra flesta af 

 samma art: Brachyderes incanus. 



Cerceris truncatula Dbm. 



André har sammanslagit Dahlboms truncatula och andra författares quadricincta 

 med Panzers quadrifasciata under den sista benämningen. Borrif.s har gjort på samma 

 sätt. Men härtill anmärker Nielsen ^) med rätta, att quadrifasciata, som uppgifves samla 

 små gräfsteklar, såsom t. ex. Alyson, sannolikt ej kan vara af samma art som truncatula, 

 hvilken Nielsen funnit samla små viflar. Då äfven jag funnit truncatula samla viflar, 

 bibehåller jag detta namn, till dess saken blifvit närmare utredd. Fabre uppgifver, '-) 

 att C. quadricincta skulle samla små viflar, mest Apion, men äfven något större arter. 

 Möjligen är således hans art identisk med truncatula. 



Denna art tyckes vara den i Medelpad allmännast förekommande. Bl. a. hade jag 

 tillfälle att iakttaga några närboende individer af denna art på den öfre horisontella kanten 

 af en sandnipa, där marken var sparsamt beväxt med mossa, ljung och några få andra 

 växter. Här hade de gräft sina hålor, till hvilka de ofta sågos hemföra små viflar. Några 

 försök gjordes att utröna deras orienteringsförinåga. 



1. Närmast kring en af hålorna borttogs växtligheten, några stånd af Rumex 

 acetosella samt några ljungtelningar. Dessutom stacks en fotslång, 2 cm. tjock gren ned 

 i marken bredvid hålan. Vid nästa återkomst kände stekeln ej mer igen sin håla, till 

 hvilken han förut styrt raka vägen utan någon tvekan. Nu flög han flera gånger fram 

 och tillbaka öfver platsen och slog ibland ned på marken i närheten. Efter omkring 

 5 minuters sökande tycktes han emellertid ha fått syn på hålan, i hvilken han gick ned. 

 De följande gångerna flög han utan tvekan dit. 



2. Öfver ingången till en af hålorna ströddes ett 1 cm. tjockt sandlager, sä att 

 det bildade ett fält af -omkring .10 cm. diameter med hålan till medelpunkt. Fältet af- 

 stack genom sin färg från omgifvande med mossa och ljung beväxta mark. Vid åter- 

 komsten höll sig stekeln länge sväfvande öfver och rundtomkring detta fält och slog 

 slutligen ned på dess ena kant, där han giiifde sig ned och inträngde ett par cm. från 

 kanten under sanden. Detsamma försökte han på flera ställen af sandfältels omkrets. 

 Det var ständigt blott vid kanten, som stekeln gräfde sig ned. Omväxlande med dessa 

 fåfänga försök gjorde han flygande några kretsar på en eller annan meter utanför sand- 

 fältet och slog sig ett par gånger ned på marken däromkring. Sedan detta pågått i 

 omkring 20 minuter, och det var tydligt, att stekeln ej skulle finna sin håla, bortblåstes 



1) 1900, sid. 267. 



2) 1879, sid. 67. 



