KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 75 



men kommen i dess närhet sprang han en stund villrådig omkring, tills han tycktes 

 träffa sin förra till larvens gömställe ledande väg, då han genast slog sig in på den och 

 fann larven, som därefter bars upp och lades med hufvudet i mynningen, medan stekeln 

 själf gick ned. Bortflyttningsexperimentet hade vanlig utgång. Sedan stekeln funnit 

 larven, lades denna i vanlig ställning, och stekeln trängde sig ned, men uppbar ej mer 

 någon sand, utan började strax draga ned larven, hvarför han ej mer stördes. Han 

 dröjde nere iV* minut. Därefter kom han upp och grep en liten sten med käkarna, 

 hvarmed han trängde ned till ett djup af hela sin kroppslängd. Uppkommen började 

 han genast krafsa ned sand i mynningen, stundom trängande ned för att tillpacka sanden 

 med hufvudet och de utspärrade mandiblerna. En och annan mindre sten ditbars också 

 och inblandades i sanden. Stängningsarbetet varade i 20 minuter. Då larven sedermera 

 uppgräfdes, befanns stekelns '^.gg vara fästadt på högra sidan af det 2:a bukfotbärande 

 segmentet. Inlagdt i en ask med fuktig sand, kläcktes ägget efter en embryonaltid af 

 4 dygn. 



4. En Psammophila sågs ifrigt sökande ströfva omkring på en sandig åker. På 

 ett ställe gräfde hon upprepade gånger, öfvergaf platsen, men återvände efter kort kring- 

 ströf vande för att fortsätta gräfningen, som dock ej bedrefs synnerligen energiskt. Slut- 

 ligen flög hon bort och visade sig ej mer. Då sedermera sanden uppgräfdes pä denna 

 plats, anträffades 2 oskadda, mörkgrå noctuidlarver, hvilka påtagligen varit det villebråd, 

 af hvilket stekeln haft någon, fast ej fullt tydlig förnimmelse, enär han eljest sannolikt 

 skulle ha gräft med större ihärdighet. 



Den största af dessa larver lades på en grusbacke, där en sökande Psammophila 

 ströfvade omkring. Hon fann larven, kröp bakifrån upp på hans rygg och grep honom 

 med käkarna hårdt om nacken. Då larven därvid krökte sig, stack hon honom bakom 

 2:a paret bröstfötter samt därefter äfven bakom l:a. Därpå hvilade hon och putsade sig, 

 uppsökte om en stund larven igen, grep honom åter i nacken och anbringade sina styng 

 längre bakåt, därvid så småningom flyttande taget med käkarna längre bakåt ryggen. 

 Lederna bakom bukfötterna stuckos ej. Stekeln tycktes mycket utmattad efter opera- 

 tionen och hvilade sig länge, då och då bytande plats. Slutligen flög han bort, förmod- 

 ligen för att gräfva håla. 



5. En Psammophila sågs komma från ett besök i sin nygräfda håla och sökte rätt 

 på sitt på något afstånd liggande byte, som bars till hålan. Där instoppades som vanligt 

 larvens hufvud, hvarefter stekeln trängde sig förbi, vände och började släpa ned rofvet. 

 Strax efteråt kom han emellertid åter upp och drog upp larven efter sig, hvilket befanns 

 bero därpå, att små myror, Lasius niger, inträngt i hålan under hans frånvaro. Stekeln 

 släpade nu bort larven 1,5 meter, lade den mellan topparna af några sammanlutade gräs- 

 strån, återvände därpå och upptog kampen med myrorna, efter hvilka han högg med 

 käkarna, dock utan att tillfoga dem någon märkbar skada. I början vågade han ej gå 

 ned i hålan, utan krafsade blott med framfötterna vid mynningen. Så småningom växte 

 dock hans mod, och han trängde ned för att rensa larvkammaren från inkräktarna, hvilket 

 skedde på det sätt, att han med frambenen kastade upp såväl sand som myror. Sedan 

 detta lyckats, hämtade han sin larv och förfor på vanligt sätt. Äfven nu vände han, 



