KtJNGt. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 S. 79 



Häi'vid flyttade jag larven ett stycke åt sidan. Stekeln kom åtei' upp, men i stället för 

 att, såsom under vanliga förhållanden, åter släpa fram larven till hålan, började han 

 vandra omkring med den, lade den ifrån sig på ett gömställe och fortsatte sökandet med 

 långa slag. Därunder togs stenen bort, och nu kände sig stekeln vid sin återkomst genast 

 hemmastadd, hämtade sin larv och släpade fram den. Nu hade också bortflyttnings- 

 experimentet vanlig påföljd, i det stekeln släpade fram den bortflyttade larven igen för 

 att lägga den i vanligt läge vid mynningen. Sedan han tillåtits att släpa ned larven, 

 stängde han på vanligt sätt. 



10. En Psammophila sågs jaga, därvid gräfvande på många ställen med stor ifver. 

 Slutligen, efter ihärdigt gräfvande mellan ett par stenar, drog hon fram en noctuidlarv, 

 hvilken hon denna gång, ovanligt nog, både grep och stack i bortersta segmenten, hvarvid 

 larven gaf exkrement ifrån sig. Detta tycktes, naturligt nog, ha föi'efallit stekeln obehag- 

 ligt, ty han borrade ned käkar och hufvud i sanden, liksom ville han befria sig från en 

 obehaglig smak. Efteråt grep han emellertid ännu en gång tag i larvens bakända och 

 stack den i ett af de sista segmenten. Sedan vände han sig och grep larven i nacken, 

 men stack den ej mer, utan släppte den och gick sin väg, sökande som förut och genast 

 börjande gräfva på andra håll efter larver. Sannolikt var det larvens ringa storlek, 

 18 mm., som var anledning till att den förkastades, ehuru den var af det vanliga slaget. 

 (Jfr n:r 19 och 22.) 



11. En Psammophila sågs på väg för att hämta sin förlamade larv till den ny- 

 gräfda hålan. ') Larven bars dit i nästan rak riktning och utan tvekan om vägen, en 

 sträcka af 20 steg. Då ägget lagts och stekeln kom upp för att stänga, uppgräfde jag 

 larven, hvarunder stekeln stannade i närheten. Då jag aflägsnade mig några steg, tog 

 han åter sin larv och bragte honom i säkerhet i ett bladveck ^/s m. från platsen. Där- 

 efter uppsökte han plats för en ny håla, hvarvid han bestämde sig för en sandig slutt- 

 ning på 18 stegs afstånd. Sedan hålan gräfts färdig, gjorde han sina orienteringsslag, 

 först till fots och sedan med vingarnas tillhjälp, görande därunder allt vidare bågar och 

 återvändande till närheten af utgångspunkten. Därpå återvände han, flygande i korta 

 satser, ganska rak väg till sitt rof, som sedan bars på vanligt sätt, utan tvekan rakt 

 på målet. 



Under tiden hade jag aflägsnat en på solsidan om hålan liggande torr gren, som 

 kastade sin skugga nära dess mynning öfver den väg, som stekeln hade att passera. 

 Dessutom gräfdes en graf af omkring 5 cm:s djup och 10 cra:s bredd på ett afstånd af 

 ungefär 3 cm. rundtomkring hålan. Oaktadt denna förändring af platsens utseende fort- 

 satte stekeln utan tvekan öfver graf ven, fastän dess branta väggar för den lösa, nedrasande 

 sandens skull vållade en stunds besvär. 



Då larven lades på vanligt sätt i mynningen, syntes det, att ägget satt kvar på 

 sin plats, men hade krossats under transporten. Då larven blifvit nedsläpad och stekeln 

 åter kommit upp, bar han något hvitt i munnen, hvilket sedermera försvann. Förmod- 



^) Larven, som var en noctuidlarv, var på öfre sidan ljust brungrå, på undersidan blekt grågul med den 

 skarpa färggränsen omedelbart under andhålen. I den mörkare färgen på öfversidan funnos på hvardera sidan 

 ofvan andhålen tvä längdstrimmor af undersidans ljusa färg. Mellan andhålen och fötterna en mörkare längd- 

 strimma i den ljusa grundfärgen. 



