80 ADLERZ, LEFNADSFÖUHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPIIEGIDAE. 



ligen var detta det krossade ägget, ty detta befanns vara aflägsnadt och ett nytt fästadt 

 i dess ställe på vanlig plats, dä larven sedermera ånyo uppgräfdes. 



Liksom förut lades den uppgräfda larven på platsen, och liksom förut dröjde det 

 ej länge förrän den däromkring oroligt vandrande stekeln åter grep sitt byte, hvilket han 

 denna gång först fastade i toppen af en lingonriskvist på några stegs afstånd, men seder- 

 mera bar 10 steg längre bort, hvarest larven likaledes gömdes högt öfver marken i ett 

 bladveck. Därefter tog sig stekeln själf en välbehöflig förfriskning af en lingonblommas 

 honungssaft. 



Efter något sökande bestämde sig stekeln nu för att gräfva ny håla blott Va m. 

 från platsen för den sista, och redan var den nästan färdig, då stekeln sattes i sådan 

 skräck af en inträngande liten myra (Lasius niger), att han ej mer vågade fortsätta 

 arbetet, utan flög bort. Han var nu försvunnen i omkring en fjärdedels timme, hvar- 

 under jag vid rofvets gömställe afbidade hans återkomst. Efter denna tids förlopp kom 

 han tillbaka och bar sitt byte till en plats på 30 stegs afstånd. Äfven denna långa, 

 delvis gräsbevuxna sträcka tillryggalade han i så i'ak riktning, som det var möjligt. Här 

 befanns han under sin frånvaro ha gräft en ny håla, vid hvilken bytet nedladcs. Det sist 

 lagda ägget hade lossnat från sitt fäste, men satt ännu, fastän hopböjdt och sönderklämdt, 

 fastklibbadt vid larvens sida. 



Sedan stekeln släpat ned larven och kommit upp för att stänga, drog jag fram 

 bytet med en pincett, hvilket lätt kunde ske, enär den endast 43 mm. djupa hålan hade 

 vid mynning, så att larven lätt kunde ses, då ljuset med en spegel kastades in. Det 

 förstöi'da ägget befanns aflägsnadt, och ett nytt var fästadt på vanlig plats. 



Hade nu stekeln stannat kvar, sä skulle han fått behålla sin larv, men denna gång 

 flög han bort för att ej mer återvända, hvarför larven med ägget hemfördes för vidare 

 observation. Och ingalunda kan man undra öfver att stekelns energi nu var uttömd, då 

 man betänker hvad han uträttat på jämförelsevis kort tid af nästan oafbrutet arbete. Han 

 hade uppgräft, fångat och förlamat en fjärillarv; han hade gräft fyra hålor; han liade 

 lagt tre &gg; han hade burit sitt byte 80 af mina steg, d. v. s. omkring 160 fot. Och 

 allt detta på knappt två timmars tid. (Jfr n:r 27.) 



Det ofvannämnda hemförda stekelägget kläcktes efter 5 dygn. På kvällen af kläck- 

 ningsdagen hade larven en- längd af 3,5 ram. (Agget var strax före kläckningen 2,5 mm. 

 långt.) Bakre ändan var tjock, den främre däremot lika smal som ägget. Larven satt 

 kvar i samma ställning som ägget, i hvars i bytets hud inborrade ända hufvudet bildats. 

 Fjärillarven, hvars saft den börjat suga, rörde ännu vid retning något litet på de bakre 

 segmenten. På 7:e dagen var stekellarven 14 mm. lång (då han höll på att äta och 

 således låg något böjd) och 5 mm. tjock. På morgonen af 8:e dagen efter sin kläckning 

 började han spinna, först ett glesmaskigt nät af fina trådar, som fastades vid den omgif- 

 vande sanden och vid ett tunt glimmerblad, med hvilket hans håla var öfvertäckt. 

 Längre fram på dagen gjordes ett tätare, men färglöst och genomskinligt, mycket tunt 

 hölje, början till den egentliga kokongen, hvars äggform redan nu kunde skönjas. Larven 

 fortsatte vid lampljus ogeneradt sitt arbete, så att hans förfaringssätt kunde iakttagas. 

 Den ytterligaste böjlighet tillät honom att sträcka sin smalare hufvudända till alhi delar 

 af kokongens inre, äfven utan någon helomvändning. Dock gjordes äfven helomvänd- 



