82 ADLERZ, LEFNADSFÖKHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA tOMPlLlDAÉ OCH SPHEGlDAE. 



13. En Psammophila sågs komma bärande med en noctuidlarv, som lades ofvanpå 

 en på marken liggande torr gren, medan stekeln ungefär 1 m. därifrån gräfde sig en håla. 

 Medan detta pågick, stack jag ned en ungefär '"/s m. lång, löfbärande algren i sanden 

 bredvid bytets gömställe, så att skuggan af grenen föll på larven och de närmaste om- 

 gifningarna. Då hålan var färdig, gick stekeln i nästan rak linje mot larvens förvarings- 

 plats, men då han nådde kanten af skuggan, vek han af och gick flera gånger rundtom- 

 kring platsen, alltjämt undvikande den för honom främmande skuggan. Därefter gick han 

 tillbaka till hålan och försiJkte ännu en gång att från denna utgångspunkt finna larven 

 genom att gå rakt ut åt det håll, där han tydligen visste, att den skulle finnas. Ännu 

 några slag kring skuggan, denna gång vidare än förut. I synnerhet upphöU sig stekeln 

 därvid på platsen nedanför skuggan, i sin ursprungliga vägs förlängning, liksom befarande 

 att ha misstagit sig om afståndet, fastän han alltjämt litade på att riktningen var den 

 rätta. Därpå gjorde han åter ett försök att gå ut från hålan i samma riktning som förut, 

 äfven nu undvikande skuggan och sökande i vägens förlängning. 



Nu borttogs den skuggande grenen, och då stekeln nu kom tillbaka, låg hans byte 

 fritt belyst af solen, upphöjdt ett par cm. öfver marken på sin torra gren. På 6 — 7 cm:s 

 afstånd tycktes han varseblifva det, störtade fram ifrigare än förut, grep det och bar det 

 till sin håla. Här tillgick på vanligt sätt, och då stekeln skulle stänga sin håla, infångades 

 han, och larven uppgräfdes. 



Hålan hade ett djup af 62 mm. och gick snedt nedåt i ungefär 30° lutning mot 

 horisontalplanet. Härvid är dock att märka, att hålan var gräfd i en sluttning med unge- 

 fär samma lutning mot horisontalplanet. 



Larven, som var betydligt större än stekeln och vägde ungefär dubbelt så mycket, 

 bar ägget fästadt på högra sidan af l:a fotlösa segmentet bakom bröstfötterna. Han var 

 betydligt rörlig, särskildt i de bakre lederna, och lagd på ett bord kunde han fortskaffa 

 sig genom att skjuta emot med analfötterna och växelvis utsträcka och sammandraga där 

 framför befintliga fotlösa segment. 



Agget hade en längd af 3 mm. Det kläcktes efter 5 dygn. Larvens hufvud upp- 

 stod som vanligt i den i bytets hud inborrade äggpolen. På 12:e dagen efter kläckningen 

 började larven spinna kokong. Utom af den glesa yttersta väfnaden, som tyckes vara en 

 stomme eller stödinrättning för den följande mera regelmässiga spinningen, består den 

 egentliga kokongen af 3 lager: en ytterkohong af ytterst glesa oregelbundet förlöpande, 

 tina trådar, sammanhållna af något genomskinligt och nästan färglöst, stelnadt klibbämne; 

 en innerkokong af tätare och gröfre, bruna trådar utan klibbämne emellan, förlöpande 

 hufvudsakligen i tvenne mot hvarandra vinkelräta riktningar, längsmed och tvärsöfver 

 kokongen; ytter- och innerkokong sammanhänga ej, utan den senare ligger fritt inuti den 

 föiTa; såsom ett tredje lager kan man däremot betrakta den bruna, glatta och glänsande 

 hinna, som bekläder innerkokongens insida och låter sig skilja därifrån; under mikroskopet 

 visar den sig vara sammansatt såsom ytterkokongen, men det stelnade klibbäranet är till 

 färgen brunt. 



14. En Psammophila iakttogs, medan hon utsåg plats att gräfva håla. Sedan en 

 lämplig plats blifvit funnen, uppsökte stekeln efter en stunds gräfning sitt på omkring 

 2 m:s afstånd gömda byte, bar det något närmare och fortsatte gräfningen. Sedan hålan 



