KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 87 



liga graden af paralysering, mot den under n:r 17 omtalade, ur samma stekels håla upp- 

 gräfda, mycket rörliga larven. Stekeln grep utan tvekan denna larv, som ännu bar ägget 

 fästadt på sin plats. I betraktande af larvens stora rörlighet väntade jag med säkerhet att 

 få se stekeln ånyo sticka honom för att göra förlamningen fullständigare, men till min för- 

 våning skedde ej detta, utan larven släpades i väg alldeles som vanligt. Återvägen togs 

 i bestämd rikining. Sedan den rörliga larven nedsläpats, lade jag den senare infångade, 

 fullständigare förlamade larven tvärsöfvcr ingången. Stekeln fäste dock, när han kom 

 upp, intet afseende vid honom, utan inblandade honom ibland stängningsmaterialet, hvar- 

 med hålans yttre del fylldes, och tillpackade honom med hufvud och käkar, på samma 

 sätt som de inlagda jordklumparna behandlades. Denna larv blef också slutligen täckt 

 af sand och annat stängningsmaterial. Fallet erbjuder ett af de ej sällsynta bevisen på 

 den starka koncentrationen af uppmärksamheten hos insekterna på det arbete, med hvilket 

 de för tillfället äro sysselsatta, en koncentration, som ofta plägar vara så ensidig, att det 

 erfordras kraftiga impulser för att gifva uppmärksamheten en annan riktning. 



Innan stängningsarbetet var fullt afslutadt, uppgräfdes hålan, liksom förut med 

 kvarlämnande af larvkaramaren i orubbadt skick, sedan larven tagits fram därur. Stekeln 

 fortsatte liksom i förra fallet (n:r 17) stängningsarbetet af den nu tomma hålan. 



Den ur larvkammaren fi"amtagna larven, som fått ägget (se ofvan) under transporten 

 krossadt, bar nu ett nytt, fästadt vid vänstra sidan af 2:a fotlösa segmentet bakom bröst- 

 fötterna. 



19. En jagande Psammophila sågs gräfva fram en noctuidlarv af den vanliga arten, 

 men helt liten, blott omkring 15 mm. lång. Stekeln gjorde blott ett vårdslöst försök att 

 sticka honom, men lät honom sedan löpa, hvaraf han ej var sen att begagna sig. En 

 stekel, hvilken, i likhet med Psammophila, endast inlägger ett enda byte i sina larv- 

 kamrar, har påtagligen anspråk på en viss minimistorlek, som ej får underskridas. (Jfr 

 n:r 10 och 22; jfr äfven Pompilus viaticus, som, sannolikt af samma skäl, försmår spindel- 

 hanar.) 



20. En jagande Psammophila uppgräfde en stor noctuidlarv ^), hvilken hon grep 

 i nacken och stack mellan 2:a och 3:e paren bröstfötter. Därpå släppte hon den och 

 gned sina mundelar mot sanden, liksom för att befria sig från en obehaglig smak, hvilade 

 en stund, återkom och berörde larven med antennerna, lämnade den dock strax och sågs 

 ej mera återvända. Denna larv var dock af en art, som Psammophila flera gånger setts 

 använda. Larvens 2:a och 3:e par bröstfötter voro förlamade; för öfrigt var han fullt rörlig. 



21. En Psammophila sågs framgräfva en gråbrun noctuidlarv af den vanligaste 

 arten, stack den mellan 2:a och 3:e paren bröstfötter, hvilade, stack den därpå framför 

 l:a paret bröstfötter, hvilade, stack därefter ännu en gång på sistnämnda plats samt, 

 efter hvartannat, medan han mellan hvarje styng flyttade taget med käkarna längre bakåt, 

 i l:a fotlösa, i 2:a fotlösa, i l:a bukfotsegmentet och i 2:a bukfotsegmentet. Därefter 

 bortbärs larven ett litet stycke, på vanligt oföränderligt sätt med ryggen nedåt och 

 hufvudet framåt, fasthållen strax bakom bröstfötterna. Plats uppsöktes för håla, som 



*) Med ryggkedja af aflånga hvita fläckar och gula fläckrader längs sidorna däraf; för öfrigt brokig af 

 mörkare och ljusare grått. 



