KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 89 



25. En Psammophila gräfde håla och hade lagt sin förlamade larv bredvid hålan 

 för att nedsläpas, då denna utbyttes mot en liknande, oskadad. Då stekeln nedifrån hålan 

 skulle släpa ned larven, märkte han skillnaden och gick upp, hvarvid larven i stället kröp 

 ned i hålan. Stekeln drog emellertid upp den igen vid bakre ändan under tydliga tecken 

 till misshag öfver larvens uttömningar. Han fann nu sin egen förlamade larv på marken 

 bredvid hålan och stack den efter hvartannat i l:a, 2:a och 3:e bukfotsegmenten. Larven 

 bars därpå till ett gömställe på en half meters afstånd, och stekeln återvände till hålan, 

 i hvilken under tiden den friska larven åter krupit ned. Efter att ha krafsat upp litet 

 sand ur hålan började stekeln nu en regelmässig stängning. Därefter besökte han sin 

 egen förlamade larv vid dess gömställe och började se sig om efter plats för en ny håla. 



26. En jagande Psammophila sågs gräfva fram en larv, som först stacks i sidan 

 af 3:e bröstfotsegmentet, sedan i midtlinjen bakom samma segment, därpå i sidan af halsen 

 samt vidare bakom 2:a fotlösa segmentet, midt i ena bukfoten af l:a paret och något på 

 sidan om midtlinjen bakom 2:a bukfotsegmentet, där ett ganglion sågs skimra igenom den 

 tunna huden och stekelns gadd tydligt kunde ses röra sig fram och tillbaka med vidlyftiga 

 svängar åt sidorna, men utan att riktas mot själfva gangliet. Slutligen stack stekeln, med 

 öfverhoppande af 3:e bukfotsegmentet, i midtlinjen bakom det 4:e, som eljest plägar skonas. 

 Det är påfallande, att dessa steklar i vanliga fall, då de vid förlamningsprocessen nått 

 denna punkt, pläga trefva därpå med spetsen af abdomen, dock utan att sticka, hvarefter 

 de afbryta operationen. Lai'ven bortsläpades nu, men rörde sig därvid förmodligen något, 

 ty stekeln började plötsligt åter sticka honom i några redan förut stuckna segment och 

 bearbetade sedan länge med käkarna hans hals, därvid såsom vanligt med ena mandibel- 

 spetsen mattande mot undi-e svalggangliet. Sedan håla gräfts, larven släpats ned och 

 stängningen delvis utförts, uppgräfdes larven, som bar ägget på högra sidan af 2:a bukfot- 

 segmentet. Stekeln ämnade nu stänga den tomma hålan med en sten, men ändrade sig, 

 stack blott in hufvudet, grep därefter åter den bredvidliggande larven och stack honom 

 bakom 2:a fotlösa, bakom l:a fotlösa samt bakom 3:e bröstfotsegmentet. Därefter bort- 

 bärs han ett litet stycke och lades på en öfver marken uppskjutande sten, hvarefter ste- 

 keln började gräfva en ny håla. 



Detta fall är af särskildt intresse, framför allt genom det enastående tillfälle som 

 erbjöds att iakttaga, huru stekelns gadd i larvens kropp ej riktades mot ett bestän\dt mål, 

 utan snarare tycktes söka sprida giftet så vidsträckt som möjligt i gangliets närhet. 



27. En Psammophila hade nyss setts gräfva ned en larv och gick omedelbart där- 

 efter ut på jakt, hvilken aflopp så lyckligt, att stekeln efter ett par minuters förlopp fann 

 sig i besittning af en ny larv, hvilken han upphängde i ett bladveck, medan hålan gräfdes. 

 Under tiden framgräfde jag hans nyss förut nedgräfda larv, som bar ägget på vänstra 

 sidan af l:a bukfotsegmentet. Denna upphängdes i samma bladveck som den nya larven. 

 Stekeln hade således vid sin återkomst två larver att välja på, men visade ändå ingen 

 tvekan, förmodligen därför att han ej gaf akt på någon annan än den han händelsevis 

 först fick tag i, hvilket var den gamla, som bar stekelns 'ågg- Denna nedsläpades nu i 

 den nya hålan, och medan stekeln dröjde där nere för att lägga sitt ägg, lades den sist 

 infångade larven vid mynningen. Då stekeln kom upp för att stänga, röjde han mycken 

 villrådighet vid anblicken af denna larv. Växelvis krafsade han ned sand och bar fram 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 37. N;o 5. 12 



