90 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



larven, hvilken han lade med hufvudet i själfva öppningen i samma ställning, som dä den 

 skall släpas ned; därpå krafsade han åter sand, bar bort larven ett stycke, krafsade ånyo 

 sand, bar åter fram larven i samma ställning som förut o. s. v. Sedan dessa om uppen- 

 bar tveksamhet vittnande handlingar en stund aflöst hvarandra, fattade stekeln ändtligen 

 sitt beslut, i det han bar bort denna larv och gömde honom på ^/s meters afstånd på en 

 öfver marken uppskjutande sten, h varefter han återvände och fortsatte arbetet med stäng- 

 ningen. Innan detta var afslutadt, uppgräfdes lar^-en, som bar det nya ägget på högra 

 sidan af 2:ä bukfotsegmentet. Det gamla ägget var krossadt, men skalet satt kvar på sin 

 jDlats. Stekeln fortsatte denna gång ej stängningen af den tomma hålan, utan började 

 strax gräfva en ny på knappt 30 cm. afstånd. Han hade nu åter två larver att välja på, 

 den nyss uppgräfda, som lag bredvid den förstörda hålan och redan två gånger varit 

 nedgräfd, och den pä stenen gömda larven. Såsom var att förutse, valde han den, som 

 han sist sett, d. v. s. den nyss uppgräfda, som nu nedbärs och försågs med ett 3:e 'Agg. 

 Detta fastades på högra sidan af 2:a fotlösa segmentet, således helt nära det ännu kvar- 

 sittande ägget n:r 2, som tydligen undgått stekelns uppmärksamhet. Den på stenen 

 gömda larven glömde stekeln bort. Kanske hade han ej heller lust att med så kort 

 mellantid lägga äfven ett 4:e 'Agg (jfr n:r 11). Af intresse var i detta fall äfven att se, 

 huru samma stekel varierade platsen för ägget på samma larv. 



28. En Psammophila hade nyss fått sin håla färdig och gick för att hämta sitt 

 på 3,5 meters afstånd förvarade byte. Under tiden försökte jag att göra de närmaste om- 

 gifningarna kring hålan så oigenkännliga som möjligt. Hålan var gräfd i en backe af 

 grus med inblandad mylla, beväxt med glesa grässtånd, mellan hvilka här och där en sten 

 höjde sig öfver marken. Nu upprycktes gräset, och marken beströddes med torr hvit 

 sand, så att ett sandfält af ungefär 60 cm. i diameter uppstod kring hålan. Det var 

 påtagligt, att detta verkade förvirrande på den återvändande stekeln. Dä han ankom till 

 kanten af sandfältet, stannade han och började gå omkring åt olika håll, dock utan att 

 vilja beträda den för honom alldeles främmande sanden. Efter en stunds fåfängt sökande 

 lade han larven ifrån sig för att kunna orientera sig bättre, och nu vågade han sig äfven 

 ut på sanden, där han snart fann hålan, i hvilken han fördjupade sig några ögonblick 

 för att gräfva upp sand, hvarefter han gick för att hämta larven. Under tiden ställdes 

 en 6 cm. hög sten bredvid ingången, så att dess skugga föll öfver halfva mynningen till 

 hålan. Stekeln gick med någon tvekan med sin börda in på sandfältet, men undvek syn- 

 barligen att gå in i skuggan af stenen och aflägsnade sig omkring 1,5 m. med larven, 

 hvilken han gömde ofvanpå en öfver marken uppskjutande sten, hvarefter han återvände 

 för att söka. Efter en stunds sökande med mycket vidlyftiga svängar långt utanför sand- 

 fältet fann han hålan och gick ned däri, men kom strax upp, utan att såsom förut med- 

 föra någon sand, och fortsatte sitt sökande. Han tycktes numera ej vilja kännas vid hålan 

 såsom sin, och efter en lång stunds kringströfvande i omgifningarna började han utanför 

 kanten af sandfältet gräfva en ny håla, i hvilken larven omsider nedbärs. 



29. En Psammophila hade gräft sin håla i en hårdt tilltrampad gångstig af grus- 

 blandad mylla, inramad på hvardera sidan af en gräsrand, utanför hvilken på ena sidan 

 vidtog hafsstrandens hvita sand. Medan stekeln gått ut för att hämta sitt byte, beströddes 

 en fläck af 60 cm:s diameter kring hålans ingång med denna hvita sand, så att det såg 



