92 ADLKRZ. LEKNADSFÖKHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



larven och hämtade honom. Nedsläpningen försiggick på vanligt satt, och då stekeln efter 

 ^li minut kom upp för att stänga, framdrogs larven, hvarvid inre hälften af hålan förblef 

 orubbad. Agget var fästadt på högra sidan af 2:a bukfotbärande segmentet. Då stekeln 

 åter närmade sig för att stänga hålan, gick han först ned i den, men lät sig ej be- 

 komma däraf att den var tom, utan instoppade stenar i öppningen och krafsade sand 

 däröfver. 



32. Nära intill den förra gräfde en annan Psammophila sin håla och nedbar sin 

 larv på vanligt sätt. Då stekeln åter kom upp, kunde bakre ändan af larven ses nere i 

 hålan, i hvilken solen sken in. Larven kunde därför framdragas utan att hålan på något 

 sätt rubbades. Han bar ägget på vänstra sidan af l:a bukfotsegmentet. [I fråga om 

 larvens ställning i hålan kan nämnas, att denna alltid är i det närmaste densamma, näm- 

 ligen utsträckt tämligen rakt på ena sidan, med hufvudet vändt mot hålans botten. Agget 

 fästas på den sida, som tillfälligtvis kommit att ligga uppåt.] 



Då stekeln, som emellertid bidat strax bredvid, åter kom fram för att stänga, gick 

 han, liksom den förra, först helt och hållet ned i hålan, så att han måste ha märkt, att 

 den var tom. Det oaktadt stängde han, liksom den föregående, på vanligt sätt, som om 

 allt varit väl beställdt. 



33. Från en jagande Psamviophila togs bytet, i samma ögonblick som stekeln gifvit 

 det första stynget, bakom l:a paret bröstfötter, såsom det tycktes. Endast detta styng 

 hade gifvits. Larven befanns kunna gå ganska obehindradt, men 2:a paret bröstfötter 

 voro förlamade, och motsvarande led var tydligt uppsvälld, jämförd med de andra. 



34. Sedan en Psammophila insläpat sin förlamade larv och kommit upp efter ägg- 

 läggningen, framdrogs larven, som var den vanliga grå, 28 mm. lång, rörlig och retbar 

 endast i bakre delen från och med 3:e bukfotsegmentet. Agget var fästadt på högra sidan 

 af l:a bukfotsegmentet. Stekeln stängde på vanligt sätt utan att bry sig om larven, som 

 lagts utanför hålan och som han flera gånger gick öfver. 



35. Med en annan Psammophila i närheten förfors på samma sätt, i det larven 

 drogs fram, sedan ägget lagts. Larven var af den vanliga arten, 28 mm. lång, rörlig i 

 bakre delen från och med 4:e bukfotsegmentet. Agget var fästadt på högra sidan af 2:a 

 fotlösa segmentet. Äfven denna stekel stängde utan att fästa ringaste afseende vid larven, 

 som framräcktes upprepade gånger och lades i vägen för honom. Stekeln frambar smärre 

 stenar för att därmed tillstoppa hålan. Medan han sökte en sådan, lade jag en tämligen 

 stor sten (längre än stekeln själf) öfver hålans mynning, så att denna alldeles doldes. 

 Stekeln började då hopa stenar och gruskorn ett par cm. på sidan därom och fortsatte 

 envist därmed, huru ändamålslöst det än i detta fall var. Därefter gick han genast bort, 

 fortfarande utan att bry sig om larven. 



36. I en sandig åker sågs en Psammophila framgräfva en larv af det vanliga grå 

 slaget. Första stynget gafs, medan största delen af larvens kropp ännu täcktes af myllan, 

 hvarför det var omöjligt att se, hvar det träffade. Därefter framdrogs larven iielt och 

 hållet och stacks hakom l:a bröstfotsegmentet, därpå framför samma segment, länge och 

 eftertryckligt, hvarefter följde en stunds hvila; sedan stacks i följande ordning: bakom 

 2:a bröstfotsegmentet, 3:e d:o, l:a fotlösa, l:a bukfotsegmentet, 2:a d:o och 3:e d:o. 

 Larven bortbärs nu och gömdes i ett bladveck, 3 cm. från fångstplatsen, håla gräfdes, och 



