KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 101 



1. En hona sågs bära en grön fjärillarv, som drogs in i en förut sluten håla. Då 

 denna skulle stängas, bar stekeln i brist på sten, som ej fanns i den af blott lin sand 

 bestående marken, fram en barkflisa, som först nedstoppades för att hindra sandens ned- 

 rasande i larvkammaren, hvarefter stängningen afslutades på vanligt sätt. Följande dag 

 bar stekeln i samma håla in en brun larv och stängde ånyo. Fyra dagar därefter öpp- 

 nade jag hålan. Gången gick i nästan vertikal riktning till ett djup af 50 mm. Den 

 horisontella larvkammaren hade en längd af 20 mm. och en bredd af 11 mm. Endast 

 de två ofvannämnda fodei'larverna funnos där. Båda voro ännu ganska rörliga. Den ena, 

 den först inburna, var 21 mm. lång, grön, med 2 par bukfötter utom analföttei'na. Denna 

 larv bar stekelns ännu ej kläckta 'Agg fästadt med ena ändan i jämnhöjd med andhålen 

 mellan 5:e och 6:e segmenten. Den andra, senare inburna larven var 20 mm. lång, brun, 

 med blott ett par bukfötter utom analfötterna (mätare). Under de 4 — 5 föregående da- 

 garna hade rådt en tämligen låg temperatur, hvilket torde ha fördröjt äggets kläckning. 



Larverna inlades med ägget i en sandfylld ask för att observeras. Agget kläcktes 

 3:e dagen därefter på morgonen, hvadan embryonaltidens längd i detta fall var nära 8 dygn. 

 Stekellarven satt ännu kvar i samma ställning som ägget, och hans bakre ända hade an- 

 svällt betydligt, medan den främre var mycket smalare och ännu omgafs af det ytterst 

 tunna äggskalet. På kvällen hade han nått en längd af 4 mm. och tjocklek af 2 mm. 

 Han hade antagit en grön färg, i det den från den gröna foderlarven uppsugna saften 

 skimrade igenom kroppsväggen från tarmkanalen. Här liksom hos Psammophila uppstår 

 embrj^ots hufvud i den i foderlarvens hud inborrade äggpolen, hvilken måste vara den 

 som först framträdt ur äggläggningsröret. 



Den gröna foderlarven visade ännu på morgonen samma dag betydlig rörlighet, sär- 

 skildt i de bakre segmenten, vid retning, hvarjämte kroppen kunde sammanböjas öfver de 

 fotlösa segmenten bakom bi'östfötterna. På kvällen hade han förlorat all rörelseförmåga, 

 hvilket också var fallet med den bruna larven, oaktadt denna naturligtvis ännu ej blifvit 

 angripen af stekelns larv. 



På morgonen af 4:e dagen hade stekellarven en längd af 7 mm. och en tjocklek af 

 4 mm. Han bibehöll ännu samma plats som förut. På .5:e dagen var han 12 mm. lång 

 och 6 mm. tjock i icke utsträckt tillstånd. Han åt nu på bakre delen af den gröna larven, 

 som på 6:e dagen var förtärd, så att blott skinnet återstod. På 7:e dagen spann han 

 kokong utan att bry sig om den bruna larven, hvilken han myllat ned i sanden. På 

 8:e dagen tycktes innerkokongen vara färdig. 



2. En Ammophila sågs gräfva sin håla. Då den var färdig, nedsläppte stekeln en 

 större barkflisa och strax därefter ännu en, i båda fallen utan att själf gå ned, hvarefter 

 hålan till mynningen fylldes med sand. En lång stund strök han därefter, både gående 

 och flygande, omkring bland buskarna i närheten, alltibland återvändande till hålan för 

 ett ögonblick. Detta var tydligen orienteringsslag, och sedan dessa pågått en stund, för- 

 svann stekeln. 



För att förvissa mig, huruvida hålan öppnats under min frånvaro, lades öfver myn- 

 ningen ett litet grönt blad i ett visst läge. Anblicken däraf oroade ej stekeln vid hans 

 återkomst under orienteringsslagen. Ännu på kvällen samma dag var bladet ej rubbadt, 

 fastän hålan gräfts på förmiddagen. Först följande dag på morgonen var bladet bort- 



