KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAE. BAND 37. N:0 5. 103 



samma längd och samma antal fötter, men var blekt grågul med ett bredt gråbrunt 

 längdband ofvan. Den tredje var grön, 20 mm. läng, och hade ett par tjocka bukfötter 

 utom analfötterna. 



4. En Ämmophila sågs syssla med gräfning af sin håla i sanden, hvarvid det föll 

 i ögonen, att hon gick till väga på ett för denna stekel ovanligt sätt, i det hon från 

 början till slut gående bar bort den uppgräfda sanden i stället för att sprida den i flykten. 

 Stekeln hade dock sin fulla flygförmåga, hvadan här föreligger en vai-iation af det med- 

 födda typiska tillvägagångssättet, hvilken jag aldrig förut iakttagit. Just i samma trakt 

 (vid Bänkåsviken på Alnö) iakttogos sedan, utom de i det följande nämnda fallen, åtskil- 

 liga andra, i hvilka förmodligen denna samma stekel bortskaffade sanden på samma af- 

 vikande sätt, som ofvan nämnts, samt ännu andra fall, i hvilka det typiska och det af- 

 vikande sättet omväxlande användes af samma stekel. I åtminstone några af de senare 

 fallen var det ej samma stekel som den ofvannämnda. 



Vid stängningen nedsläppte stekeln först några gruskorn i hålan, utan att själf gå 

 ned, hvarefter sand ki^afsades däröfver. Denna håla var ännu 6 dagar därefter tom. 



5. En Avimophila sågs på sandstranden borra ned käkarna i sanden på samma 

 sätt som Psammophila brukar göra för att befria sig från den obehagliga smaken af de 

 infångade larvernas utsöndringar. Om en stund flög hon bort till en brant sandsluttning, 

 där hon befanns ha sin förlamade fjärillarv liggande ett stycke nedanför en öppen håla. 

 Hon bar med mycken möda larven upp till hålans mynning, bredvid hvilken hon lade 

 honom, hvarefter hon själf gick ned. Men enär sluttningen var mycket brant, åkte larven 

 genast ned till samma plats, där den förut legat. Stekeln kom upp, vidtog de vanliga 

 egendomliga efterforskningsåtgärderna (se n:r .3 här ofvan), fann larven, bar upp honom 

 till mynningen, där han åter släppte honom och gick ned. Samma resultat, samma be- 

 teende af stekeln, hvilket upprepades ännu några gånger. Då det var tydligt, att larven 

 aldrig på detta sätt skulle kunna bäras in i denna opraktiskt anlagda håla, lade jag slut- 

 ligen stöd under honom vid hålans mjmning för att hindra, att han ännu en gång föll 

 ned, hvarefter han nedsläpades som vanligt. Enär hålan vid min ankomst stod öppen, är 

 det påtagligt, att stekeln redan förut gjort flera liknande fåfänga försök. Larven var 

 20 mm. lång, brun med gula sidoränder, och hade 4 par bukfötter utom analfötterna. 

 Under transporten bars han som vanligt med ryggen nedåt och fasthölls af stekeln med 

 käkarna något framom midten. 



Vid stängningen hämtade stekeln först ett grankottfjäll, med hvilket han trängde 

 ned nästan en hel kroppslängd, hvarefter han släppte ned några gruskorn och sist kraf- 

 sade sand öfver mynningen. Ännu på 8:e dagen fanns i denna håla endast denna enda 

 foderlarv, som bar stekelns ännu ej kläckta ägg. Agget kläcktes på 9:e dagen, då den 

 nykläckta larven var ungefär 3 mm. lång. 



6. Förmodligen samma Ämmophila, som namnes under n:r 4, sågs vid tre sär- 

 skilda tillfällen och på olika platser börja gräfva hålor i skogsbrynet vid sandstranden, 

 därvid hon, såsom under n:r 4 omtalas, gående bortbar den upphämtade sanden några 

 cm. från hålan. Ingen håla kom till stånd, ty då stekeln gräft sig ned ett stycke, upp- 

 hörde han att gräfva, krafsade sand öfver hålan och aflägsnade sig (jfr Psammophilas 

 liknande vana). 



