KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 105 



Särskiklt visade de bortre segmenten en hög grad af retbarhet. Retbarheten aftog lång- 

 samt, men först på 13:e dagen (paralj^seringsdagen räknad såsom den l:a) hade hvarje 

 spår däraf försvunnit, och JVnnu på 15:e dagen var kroppen ej slapp och hopsjunken, utan 

 visade samma spänstighet som förut. 



10. En Ammophila sågs bära en 33 mm. lång larv af samma art som de under 

 n:r 9 nämnda gröna med hvit sidostrimma. Vid ankomsten till hålan öppnades denna på 

 vanligt sätt, och stekeln bar några gånger upp sand. Därunder undanflyttades larven, 

 och då stekeln kom upp för att hämta den, men ej såg till den, betedde han sig som 

 den under n:r 3 omtalade, dock med den olikhet att han, med spetsen af den något 

 krökta abåomen instucken i hålans mynning, vred sig rundt i en halfcirkel, liksom spa- 

 nande åt olika håll, och först därefter gick ut för att söka. Sedan han funnit larven, 

 burit fram den och själf gått ned, upprepades undanflyttningen med samma påföljd; men 

 då larven undanflyttades en tredje gång, förfor visserligen stekeln i början på samma sätt, 

 men vis af skadan släppte han ej mer larven ifrån sig, utan vid ankomsten till hålan vände 

 han sig genast och gick baklänges ned, släpande larven med sig. Vid stängningen uppsökte 

 stekeln en rätt stor sten, som han bar fram och släppte ned. Där ofvanpå lade han 

 smärre växtaffall och sand. Larven fanns om någon tid död och hopskrumpen. 



De ofvan anförda iakttagelsefallen från de senare åren äro ej många, enär stekeln 

 i de trakter, där jag vistats, ej förekom kolonivis, utan endast i enstaka exemplar, som 

 tillfälligt\is anträffades. Ej heller lämna de något bidrag af vikt till kännedomen om 

 artens lefnadsförhållanden utöfver dem jag förut lämnat. ^) Men några af dem (n:r 1, 2 

 och 3) bekräfta åtminstone mina föregående uppgifter, att denna stekel ofta insamlar 

 flera foderlarver, som vid olika tider inläggas i hålan, samt att ägget lä,gges på den först 

 inlagda larven. De mindre gynnsamma omständigheterna hafva ej tillåtit mig att full- 

 följa iakttagelsen af hvarje särskildt fall under någon längre tid, och därför kan intet 

 nytt fall anföras, i hvilket stekeln inburit ny föda till sin redan kläckta eller t. o. m. 

 nära fullvuxna larv, såsom jag förut påvisat pläga ske. Af de i Ent. tidskr. 1900 med- 

 delade iakttagelsefallen torde möjligen ett eller annat haft afseende ej på Ammophila sahulosa 

 utan på campestris, som kanske funnits inblandad i sabulosa-\w\onien, ehuru ingen af de 

 där fångade steklarna var någon campestris. Jag har emellertid tänkt mig denna möj- 

 lighet i betraktande af foderlarvernas ringa storlek i jämförelse med dem, som jag seder- 

 mera sett sabulosa infånga. Medelstorleken för 11 där mätta foderlarver var blott 16,2 

 mm. Den största var 24 mm., den minsta 7 mm. För 16 under senare åren mätta 

 foderlarver var däremot medelstorleken 25 mm. Den största var 38 mm., den minsta 

 14 mm. För 38 af campestris insamlade foderlarver har jag funnit medellängden vara 

 15,5 mm. Den största var 22 mm., den minsta 7 mm. Men om också en eller annan 

 af de åsyftade uppgifterna sålunda möjligen skulle kunna misstänkas ha afseende på 

 campestris, så ändrar detta ingenting af själfva hufvudsaken, ty för två af de mest be- 

 visande fallen är jag viss om att det varit sabulosa, som iakttagits, nämligen för n:r 7 

 och n:r 10, ^) för det förra fallet, enär jag ännu har den vid tillfället infångade stekeln i 



1) 1900. 



2) 1. c, sid. 1G7 och 1G8. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band 37. N;o 5. 14 



