KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 37. N:0 5. 107 



Den provisoriska stiingningen har där i regeln utförts med vida mindre omsorg, i det en 

 jordklump eller någon barkflisa först införts till ringa djup, hvai-efter växtaffall löst och 

 glest inlagts och sand krafsats öfver det hela. 



Orsaken till att hirsuta ej provisoriskt stänger sina hålor ligger naturligtvis däri, 

 att hålan ej gräfves, förrän bytet är infångadt och väntar på att inbäras. Beträffande 

 åter holosericea, så tror Fabre skälet för denna art vara ett annat, nämligen att den, 

 såsom nyss är nämndt, insamlar fem foderlarver i hvarje håla, hvarför det skulle vara 

 besvärligt att många gånger stänga och öppna igen. Såsom jag i det följande skall visa, 

 låter ej A. (Miscus) campestris denna möda afskräcka sig från att genom provisorisk 

 stängning skydda sina inburna förråd för myrorna, helst som denna art ej, såsom holo- 

 sericea enligt Fabre's uppgift, lägger sitt 'iigg, först sedan hela förrådet af foderlarver in- 

 samlats, utan tvärtom fäster ägget på den först inburna foderlarven, liksom, enligt hvad 

 förut visats, fallet också är med sabulosa. 



Af intresse kan det vara att jämföra Peckhams ^) uppgifter om ett par nordameri- 

 kanska Ammophilaarter, Ä. urnaria Cresson och A. Yarroivi Cress. A. urnaria tycks i 

 sina lefnadsvanor visa den största öfverensstämmelse med den europeiska sabulosa. Likt 

 denna bortkastar hon vid gräfningen sanden i flykten; likt denna stänger hon hålan pro- 

 visoriskt, hvarvid samma variationer i tillvägagåendet, som i det föregående omtalats, 

 iakttagits af Peckham. Medan sålunda en stoppade ned en sten djupt i hålan och där- 

 ofvan omsorgsfullt fyllde med mindre gruskorn och jord, var det en annan, som blott 

 placerade ett par jordklumpar strax under markens yta i hålans mynning och däröfver 

 helt löst lade smärre fyllnadsmaterial och till sist sand. Ännu andra begagnade blott 2 

 eller 3 jordklumpar, som fastades i mynningen. Liksom sabulosa insamlar urnaria oftast 

 mer än en larv. Peckham uppgifver blott två, hvilka inläggas i hålan med en eller 

 annan dags mellanrum. På den först inlagda larven fästes ägget, hvarefter hålan stänges, 

 till dess den andra foderlarven hunnit anskaffas. Detta har Peckham vid ett tillfälle ^) 

 sett ske så sent som tre dagar efteråt, och då hålan uppgräfdes, befanns, att stekelägget 

 redan var kläckt, och att en minst en dag gammal stekellarv nu åt på den först inlagda 

 fodei'larven. En liknande iakttagelse har Ferton enligt skriftligt meddelande gjort i 

 afseende på A. Heydeinii på Corsica, i det han såg en stekel af denna art inbära en 

 mätarelarv i sin håla, hvari befanns, att stekellarven nyss blifvit kläckt. Ferton förklarar 

 detta undantagsfall därmed, att tre dagars ihållande regnväder afbrutit stekelns påbörjade 

 proviantering af cellen. 



A. Yarroivi uppgifves af d:r Williston ^) insamla 4 — 5 smärre foderlarver i hvarje 

 håla och omsorgsfullt tillsluta hålan för hvarje ny inburen larv. Denna art skulle således 

 i dessa afseenden öfverensstämma med vår europeiska A. campestris, hvars lefnadsförhål- 

 landen här nedan skildras. 



1) 1898, sid. 6. 

 ä) 1. c, sid. 21. 

 3) Peckham 1898, sid. 20 och 25. 



