122 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDElSr INOM FAMILJERNA tOMPlLIDAE OCH SPHEGIDAE. 



först närmare bekantgjorda ^) och sedan af flera andra författare bekräftade vård, som 

 Bembex-arterna skulle ägna sin afkomraa. Ty det är dock något helt annat att som 

 Bemhex dag för dag infånga byten och lägga in dem till sin växande larv, så länge han 

 vill förtära något. Något motsvarande äger ju äfven rum hos A. vampestris. Men att 

 såsom den senare, utan -att först ha satt sig i besittning af byte, hvars blotta åsyn ju 

 bör vara ägnad att framkalla reflexhandlingen »lägga ned bytet i hålan», utan således 

 någon yttre impuls, som skulle kunna stämpla handlingen såsom reflexhandling, efter flera 

 dagars förlopp erini'a sig den i jordhålan dolda afkomman och genom ett ijesök öfvertyga 

 sig om dess behof, innan ny jakt äger rum, ett sådant tillvägagående tyckes sakna det 

 mekaniska element, som vi eljest äro vana att finna i de solitära steklarnas handlingssätt. 

 Ehuru det ej direkt iakttagits, är det väl för öfrigt sannolikt, att något motsvarande äger 

 rum äfven hos Ä. sabulosa, i de fall då denna stekel tid efter annan inlägger smärre 

 foderlarver i st. f. att en gång för alla inlägga en enda stor. A. sabulosa bildar i sina 

 lefnadsvanor en öfvergång mellan den af campestris använda, sannolikt ursprungligare 

 metoden och det 1-larvsystem, som blifvit allenarådande hos Psammophila. Ämnet skall 

 vidare behandlas i kap. om val af rof. 



De af A. campestris insamlade foderlarverna äro, såsom förut fi"amhållits, mindre 

 än de, som A. sabulosa väljer till byte. Jag har mätt 38 foderlarver, tagna ur 20 cam- 

 pestris-hklor, och fann deras medellängd vara 15,5 mm. Den längsta var 22 mm., den 

 kortaste 7 mm. 



Foderlarverna äro alla fjärillarver af olika grupper, såväl Micro- som Macrolepido- 

 pterer. Bland de senare finnas representanter för såviil dagfjärilar (en Pieridlarv) som 

 spinnare (en Cymatophora?), nattflyn (Noctuae) och mätare (Geometrae). De senare äro 

 till antalet öfvervägande. Af dessa hafva två kunnat bestämmas till arten, nämligen 

 Cidaria miata L. och Biston hirtarius Clerck. 



På samma sätt som Ammophila sabulosa och campestris uppgifver Ferton ^) att 

 A. rubriventris Costa, A. Heydeinii Dbm samt Sphex albisectus Lep. skulle i flykten bort- 

 kasta och sprida den uppgräfda sanden, åtminstone 30 cm. från hålans mynning. Ammo- 

 phila Mocsaryi Kohl bortbär också sanden i flj^kten, stundom till mer än en meters af- 

 stånd, men sprider den ej, utan hopar den i en liten hög, nära hvilken stekeln slår sig 

 ned för att släppa bördan, så att en konisk upphöjning bildas. Sphex subfuscatus Dbm 

 använder däremot samma metod som Psammophila hirsuta Scop., i det han lägger det 

 uppgräfda materialet i en hög strax vid ingången och sedan använder det vid stäng- 

 ningen. Likaledes afbryter han, i likhet med P. hirsuta, ibland sitt gräfningsarbete för 

 att aflägga besök hos rofvet. 



Doliclmrus coriiiculiis Spinola. 



Den systematiska ställningen för släktet Dolichurus har varit i mer än vanlig grad 

 omtvistad. Olika författare ha förfäktat dess frändskap med familjerna Tiphiidae, Pom- 



1) 1879, sid. 227 o. ff. 



2) 1902, Bid. 508. 



