126 ADLERZ, LEFNADSFÖRHÅLLANDEN INOM FAMILJERNA POMPILIDAE OCH SPHEGIDAE. 



förra, på framsidan af raellanbenets höft. Då hon närmare iakttogs under gången, be- 

 fanns att det ben, vid livars höft ägget var fästadt, ej tjänstgjorde fullständigt, utan 

 släpade, medan de andra tycktes alldeles oskadade. Hon instängdes i ett glasrör för att 

 observeras. Ägget kläcktes efter en embryonaltid af 4 — 5 dygn. Kakerlackan sågs då ännu 

 lifligt springa små stycken vid beröring, hvarjämte hon lifligt rörde antenner och mundelar 

 och putsade sig. Larvens hufvud hade uppstått vid äggets fästepunkt på höftens öfre del. 

 Under de följande dagarna sågs kakerlackan ofta göra rörelser med munnen mot det 

 ställe, där larven satt, men hon kunde ej nå honom. Ofta sågs hon häftigt rycka till, 

 förmodligen af smärta vid larvens gnagande. Putsningen af frambenet framför larven 

 upprepades i synnerhet ofta. På sjunde dagen efter kläckningen var larven 3 mm. lång. 

 Kakerlackan var fortfarande lika liflig och åt flera gånger upplöst socker. På åttonde 

 dagen efter larvens kläckning och tolfte dagen efter infångandet var kakerlackan ännu 

 fullt kry. Larven var nu så stor, att hans bakända hängde ned under hennes bröst, 

 hvilket gifvit henne anledning att höja sig något på benen. Ännu fortfarande åt hon 

 socker med begärlighet. Två dagar därefter var hon hopsjunken och reagerade alls ej för 

 retning. Hon var tydligen död. Följande dag hade Dolichuruslarven släppt sitt tag och 

 låg nu bredvid kakerlackan. Han var i sin hopkrökta ställning 6 mm. lång. Hela kroppen 

 var slemmig och klibbig. Nästa dag, den 12:e efter kläckningen, började han spinna 

 kokong, h vilken dagen därefter var färdig. 



På kakerlackan syntes ingen annan yttre åverkan, än att det mellanben, vid hvars 

 höft larven började äta sig in, fallit bort. På dess plats sågs ett gapande hål, genom 

 hvilket larven sträckt in sin främre ända för att äta ur innehållet i thorax, medan ab- 

 domen tycktes ha lämnats orörd. 



5. ^Vs sågs en Dolichurus på en grusbacke stänga sin mellan ett par ur gruset 

 uppstickande stenar anlagda håla, hvarvid tillgick på vanligt sätt, d. v. s. så att stekeln 

 med käkarna ditbar gruskorn och växtaffall, som hopletades i närheten. 



Hålan uppgräfdes och innehöll en ganska lifligt rörlig kakerlacka, som bar stekelns 

 ägg fästadt på förut beskrifna sätt. Det ben, vid hvars höft ägget var fästadt, var ej 

 inskränkt i sina rörelser, hvilket ej heller var fallet hos de i det följande nämnda kaker- 

 lackorna. Detta byte konserverades. 



Åtskilliga andra exemplar af Dolichurus sågos på samma plats gå sökande omkring, 

 därvid inträngande i små håligheter i marken och stundom gräfvande litet med fram- 

 benen, men i synnerhet med käkarna här och där bortplockande gruskorn, utan att dock 

 någon håla kom till stånd. 



6. "^/s sågs en Dolichurus, som, gående baklänges, drog en kakerlacka med sig 

 vid' den ena af dess båda stympade antenner. Stundom släppte stekeln sitt byte och 

 sprang något i förväg för att orientera sig. Då han vid återkomsten berörde kakerlackan 

 med antennerna, sprang hon lifligt några steg, i synnerhet om bakkroppen berördes. 

 Stekeln gick emellertid för hvarje gång helt lugnt fram och ställde sig midtför hennes 

 hufvud, grep varligt den ena antennen, utan att kakerlackan därvid gjorde några rörelser, 

 och skyndade åter i väg. Kakerlackan, som hela tiden höll sig upprätt, tycktes vid 

 denna transport själf använda sina extremiteter något. Målet befanns vara en liten ihålig 

 trädrot, hvars ända stack fram något ur sanden. Där utanför lämnade han kakerlackan 



