KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 131 



3V2 dygns förlopp. Kakerlackan var fortfarande kry och rörlig. Följande dag var kaker- 

 lackan hopsjunken, men sökte höja sig på benen vid beröring. Efter ännu en dag visade 

 hon inga lifstecken, och larven tycktes också vara död. 



15. En af Dolichurus nyss instängd kakerlacka framgräfdes. Då cellen öppnades, 

 kom hon själf ut och gick, utan att hon berördes, ganska obchindradt flera cm. Liksom 

 den föregående hade hon blott ena antennen stympad. Då båda dessa anträffats på samma 

 plats, torde det varit samma stekel, som visat denna afvikande behandling af sina offer, 

 hvilken möjligen varit anledning till deras större rörlighet. Ägget var fästadt på fram- 

 sidan af vänstra mellanhöften. Det kläcktes efter något mer än 4 dygn. Kakerlackan 

 stod upprätt och åt socker med begärlighet. Hennes rörlighet var oförminskad eller 

 snarare större än förut, ty äfven den stympade antennen hade återfått sin retbarhet. 

 Ännu 4:e dagen efter jlggets kläckning vax lifligheten nästan oförminskad, antennerna 

 svängdes, framben och palper putsades, och hon gick ganska, obehindradt. På kvällen 

 samma dag hade hon dock sjunkit ned på frambenen, så att hon stödde på höfterna. 

 Ibland sökte hon höja sig på tarserna, men sjönk snart åter ned till följd af larvens tyngd. 

 Ännu på 6:e dagen efter kläckningen kunde hon gå vid beröring, fastän med svårighet, 

 då den nu 4 mm. långa larven hindrade rörelserna. På 8:e dagen visade hon inga lifs- 

 tecken. Larven, som ända tills nu blott sugit på yttersidan, där ägget haft sin plats, 

 hade nu trångt in med hufvudet och främre delen af kroppen i hennes thorax. På 9:e 

 dagen hade mellanhöften, bredvid hvilken larven trängt in, fallit bort. Liksom förut 

 iakttagna Dohchuruslarver visade denna en stark utsöndring från huden, som gjorde 

 kroppen klibbig och samlade sig i bakre ändan till en färglös droppe. På 10:e dagen var 

 kakerlackans thorax alldeles uräten, så att endast ryggskölden fanns kvar. Abdoraen läm- 

 nades däremot orörd. Larven hade nu släppt rofvet och var i sitt krökta skick 7 mm. 

 lång. På ll:e dagen började han spinna, hvilket fortsattes på 12:e dagen och tillgick så, 

 att han först hopklibbade sandkorn, hvilka ofta grepos ett för ett med käkarna och lades 

 på vederbörlig plats, hvarest de med fina trådar fastades vid de andra. På detta sätt 

 bildades en gles hylsa, genom hvilken larvens kropp här och där kunde ses. Emellertid 

 dog larven, innan den verkliga kokongen påbörjats. 



16. En Dolichurus sågs insläpa sin kakerlacka i en föregående dag af Åmmophila 

 campestris gräfd håla, hvilken stod öppen, emedan jag infångat Ammophilan. Hålan stängdes 

 hufvudsakligast med växtaffall. Den framgräfda kakerlackan hade båda antennerna stym- 

 pade och gick obehindradt. Ägget var fästadt på framsidan af högra mellanhöften. Det 

 kläcktes efter ej fullt 4 dygn. Äfven denna kakerlacka var fortfarande kry och rörde sig 

 obehindradt. Båda hennes antennstumpar voro retbara. Denna kakerlacka dog under den 

 4:e dagen efter äggets kläckning. Sedermera började hon mögla, och äfven larven dog. 



17. Vid uppgräfning af en Astata-ceW anträffades en Doliclmrus-häla, ur hvilken 

 kakerlackan kom fram och började gå små sträckor med långa mellanrum. Hon bar en 

 omkring 2 mm. lång Dolichurus-lnvv på framsidan af ena mellanhöften. Blott ena an- 

 tennen var afklippt, hvilket var af intresse att konstatera, enär hon uppgräfts på samma 

 plats som n:r 14 och 15, hvilka också blott hade ena antennen stympad. Förmodligen 

 voro alla dessa tre samma stekels rof, och det ser således ut som om en instinktvariation 

 skulle föreligga, enär eljest alltid båda antennerna pläga afklippas. 



