KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAK, BAND 37. N:0 5. 133 



Peiiiphrcdon Ingens Dahlb. 



Medlemmarna af gruppen Pempliredonidae äro bekanta för att till foder åt sina 

 larver insamla olika slags Homopterer, såsom Aphider, Coccider och Cicadiner. De iakt- 

 tagelser, jag haft tillftille att göra på hithörande arter, äro tills vidare mycket fragmenta- 

 riska, hvarför jag inskränker mig till några korta meddelanden om ofvanstående art samt 

 Diodontus Dahlbomi och Mimesa hicolor. Utförliga meddelanden om åtskilliga hithörande 

 arter lämnas af Verhoeff ^), Boekies ^) och Nielsen ^) m. fl. författare. 



I den sydöstra hörnstocken af ett trähus hade flera stekelarter tagit i besittning 

 och inredt för sina ändamål de larvgångar, som öppnade sig på stockens yta. Där bodde 

 Chelostoma maxillosa, Odynerus bifasciatus, Trypoxylon figidus och Pempliredon lugens. 

 Under soliga förmiddagar rådde här ett rörligt lif, då alla dessa steklar och de på dem 

 parasiterande flögo till och ifrån. Boens inre var för mig emellertid oåtkomligt, och för 

 att råda bot på denna olägenhet konstruerade jag en apparat, om hvars tjänster jag gjorde 

 mig stora förhoppningar. I en torr granstam borrades en mängd hål, i hvilka insattes 

 glasrör af samma kaliber som steklarnas egna gångar, fyllda med märg af torra hallon- 

 telningar. Denna stam fastades stadigt bredvid hörnstocken redan före steklarnas svärm- 

 ningstid, i förhoppning att åtminstone det öfverskott af de nj^a stekelgenerationerna, som 

 ej rymdes i de larvgångar, där de själfva skådat dagen, skulle visa sig uppskatta de 

 märgfyllda glasrören såsom bostäder, synnerligast som hål borrats i märgens midt för att 

 åskådliggöra användningen. Denna beräkning slog emellertid alldeles fel. Visserligen 

 sågos några steklar intränga i mina glasrör, men icke för att slå sig ned där, utan för 

 att bära bort märgen och använda den till skiljeväggar mellan sina celler i stocken. Detta 

 var särskildt fallet med en Pemphredon lugens, som höll på att 15 mm. innanför mynningen 

 af sin håla bilda en skiljevägg af sand, träfragment och märgsmulor. Härvid tillgick så, 

 att stekeln först gick med hufvudet före in och lade sin medförda börda af stängnings- 

 material på vederbörlig plats, hvarefter han kom ut, vände och åter kröp in, baklänges, 

 för att packa med spetsen af bakkr9ppen, på samma sätt som Poinpilusarterna bruka. 

 Sedan denna Yägg borttagits, kunde med en krökt ståltråd fodret framdragas, som ut- 

 gjordes af en mängd stora, 3 — 4 mm. långa, mörkt färgade bladlöss af en art, som jag 

 tror lefva på barrti'äd. Ingen af dem visade några lifstecken, hvilket ej heller var fallet 

 med dem, som fråntogos steklarna i samma ögonblick som de skulle inbäras. Bland blad- 

 lössen låg stekelns ägg, som var hvitgult, 2 mm. långt och något krökt. 



Diodontus Dahlbomi Mokawitz. 



Om släktet föreligga inga utförliga meddelanden. D. tristis v. d. L. sågs af Dahl- 

 bom bygga i sand och inbära bladlöss. Sickmann *) har sett D. tristis v. d. L, i mängd 



1) 1892. 



2) 1897. 



3) 1900. 



*} 1893, sid. 77. 



