ICUNGL. SV. VF/r. AKADEMIENS HANDLtNGAli. BAND 37. N:0 5. 135 



Miinesa Mcolor Wesm. 



En liten koloni af denna art sägs i början af augusti gräfva sina hålor i en härdt 

 tilltrampad gångstig. Vid gräfningen brukade dessa steklar, liksom vissa småbin, utan 

 att själfva visa sig tränga den uppgräfda sanden upp till hålans mynning, där den delvis 

 föll åt sidan och bildade en liten kraterformig hög, medan en annan del stannade kvar 

 i själfva öppningen och täppte den. 



Ett par färdiggräfda hålor, i hvilka jag sett rof inbäras, undersöktes. Den ena gick 

 först lodrätt nedåt omkring 7 cm., böjde så af i horisontell riktning omkr. 10 cm. Vid 

 gångens ända lågo o små grönii stritar (imagines). Den andra hålan gick också lodrätt 

 nedåt, men blott till ett djup af 4 cm., hvarefter vidtog en nästan hoinsontell gång af 

 omkr. 10 cm. längd. Vid ändan af denna gång lågo 10 små stritar packade ofvanpå 

 hvarandra, alla med hufvudena vända inåt. Både imagines och »puppor» (med blott ving- 

 stumpar) funnes. Alla voro gröna, de flesta på undersidan mörka. Intet stekelägg kunde 

 upptäckas, hvarför cellen ej torde varit till fullo provianterad. 



Ingen af stritarna visade några lifstecken. 



Ofta iakttogs Miinesa komma hemflygande med rofvet. Efter att ha sväfvat en 

 stund öfver hålan slog stekeln ned på marken helt nära mynningen, gick så fram till 

 dess rand, där han med en mycket hastig rörelse kröp ned med hufvudet före. Under 

 gången sågs stekeln fasthålla sti-iten med mellersta benparets tarser strax bakom hufvudet. 

 Striten hölls med ryggen nedåt och hufvudet framåt. 



Vid ett tillfälle lades ett litet blad öfver en Mimesa-håla, så att ingången alldeles 

 doldes. Den med rofvet hemvändande stekeln höll sig som vanligt sväfvande däröfver, 

 tydligen fullt medveten om platsen för den nu osynliga hålan, ehuru han var van att vid 

 hemkomsten se dess mynning stå öppen. Efter nedslaget gick han med rofvet en lång 

 stund kring bladet, trängde därefter undan det och gick ned. 



På samma plats, och blandade med Mimesa-hålorna, funnos andra till utseendet all- 

 deles liknande hålor, bebodda af en liten crabronid, Crossoceriis anxius. En Myrmosa 

 melanocephala sågs en dag sökande gå omkring bland ingångarna till alla dessa hålor. 

 Särskildt tycktes Mimesa-hålorna väcka hennes intresse, och hon försökte flera gånger in- 

 tränga i dem, men hade den oturen att ständigt finna ägaren hemma, sittande på vakt, 

 med hufvudet i mynningen, hvarför Myrmosa måste draga sig tillbaka med oförrättadt 

 ärende. Nielsen har sett ^) Myrmosa mycket ofta intränga i hålor, bebodda af ett par 

 andra pemphredonider, nämligen Diodontus tristis och D. minutus. 



Stritarne ha befunnits tillhöra följande arter, Deltocephalus collinus Dahlb. (1 &, 

 6 ?), JD. ahdominalis Fabe. (2 9) och Thamnotettix sulphurellus Zett. (1 ?). 



^) 1900, sid. 276. 



