KTJNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 37. N:0 5. 143 



I fråga oiD antalet byten, så är det hos en del steklar strtingt begränsadt till ett 

 enda för hvarje cell. Så t. ex. inlägga pompiliderna blott en spindel, Dolichurus blott 

 en kakerlacka, Psammophila blott en fjärillarv o. s. v. För de arter återigen, som in- 

 lägga flera byten i hvarje cell, brukar i allmänhet antalet växla, och denna växling beror 

 kanske på hålornas växlande storlek i samband med den individuella växlingen i stek- 

 lamas egen. Men en större stekel fångar ingalunda alltid ett större rof. Följden häraf 

 är den, att antalet byten endast kan angifvas i medeltal. Något absolut gällande gifves 

 det knappt. Obetydlig storlek hos rofvet kompenseras af ett större antal. I början af 

 sommaren, då gräshopplarverna ännu äro små, bruka Tachysphex-Sivievn?i samla' flera. 

 Mot slutet, då de nått en betydligare storlek, inläggas däremot vanligen färre i hvarje 

 cell. Under sådana förhållanden behöfver man ej göra sig frågan, om stekeln kan räkna. 

 Denna i och för sig osannolika förklaring behöfs ej ens i de fall, då rof ven infångas i ett 

 tämligen bestämdt antal. Stekeln inlägger så många byten, som få rum i cellen, och då 

 det hos samma art naturligtvis ofta bör inträffa, att cellerna bli ungefär lika stora, och 

 att jämnstora byten insamlas, så är det lätt förklarligt, att samma antal träffas i ganska 

 många celler. Sålunda fann jag t. ex. ett antal af 8 viflar i de flesta celler af Cerceris 

 arenaria, som undersöktes på en plats i Medelpad, men därvid är att märka, att alla 

 viflarna tillhörde samma art. Bland Cfrcem-arterna samla flera mycket små viflar, såsom 

 lahiata, truncatula och 5-fasciata. Hos den sistnämnda har jag räknat 40 viflar i samma 

 cell, hvaraf 38 individer af de små ^pfon-arterna. Cerceris arenaria samlar däremot 

 både större och mindre. Af de senare inläggas då flera i cellen än af de förra. Sålunda 

 har jag i en arenaria-ceW funnit 28 viflar af den lilla Strophosomus coryli, medan af den 

 tämligen stora Brachyderes brukade inläggas ett antal af 5 — 12. Emellertid tycks C. are- 

 naria med förkärlek ägna sig åt specialiteten att fånga Brachyderes, hvilken i Medelpad 

 var nästan det enda iakttagna och i Östergötland det ojämförligt oftast förekommande 

 bytet. Detsamma har också Kohl iakttagit. Härifrån är det sålunda icke så svårt att 

 tänka sig öfvergången till vanorna hos Cerc. tuberculata, som nästan uteslutande samlar 

 en enda art, den stora vifveln Cleonus ophthalmicus (5 eller 6 indiv.), och är så exklusiv 

 i sitt val, att Fabre ^) bland ett mycket stort antal undersökta celler endast i två fall 

 anträffade viflar af annan art. Släktet Ammophila visar exempel på arter, som samla 

 många små foderlarver {A. campestris, holosericea m. fl ), samt på sådana, hvilka, i likhet 

 med A. sahidosa, stundom samla flera mindre, stundom åter en enda stor. A. urnaria 

 samlar enligt Peckham i regeln två foderlarver, men har också iakttagits samla blott en 

 enda. Huruvida någon art under alla förhållanden samlar blott en enda, tycks ej vara 

 afgjordt. Fabre ^) uppgifver visserligen så vara förhållandet med A. argentata, men då 

 han har samma uppgift om A. sahidosa, som dock befunnits ej sällan samla flera, så 

 torde också möjligen uppgiften om argentata komma att visa sig lida af undantag. En 

 viss anledning att misstänka detta ligger däri, att denna art gräfver sin håla och stänger 

 den provisoriskt, innan foderlarv anskaffats, på samma sätt som A. sabulosa och cam- 

 pestris. Psammophila åter, som helt och hållet öfvergått till 1-rofsystemet, gräfver håla 

 först sedan rofvet infångats, liksom också fallet är med Po??ijjz7MS-arterna. 



1) 1879, sid. 56. 



2) ibid. sid. 213. 



