144 ADI.EHZ, LEFNADSFÖRITÅLLANDEN inom familjerna rOMPILIDAE OCH SrilEOIDAE. 



Inom de iiSrståcnde släktena Ammophila och Psnmmophila kunna således två ut- 

 vecklingsriktningtiv i vanorna urskiljas. Den ena af dessa riktningar tenderar till infån- 

 gande af blott ett enda stort rof ocli kulminerar hos Psammojjhila. Denna vana medför 

 fördelarna af tids- och kraftbesparing. Den andra riktningen tenderar till infångandet af 

 flera smärre byten. Den leder i sin kulmen till matandet af larven, sådant jag påvisat 

 det äga rum hos ^4. campestrif:. Afven denna vana kan ju väl tänkas medföra stora för- 

 delar, då den blifvit väl utbildad och fixerad. 



Den förste, som påvisat matandet af larver hos någon solitär stekel, är Rolanber,^) 

 som sett AinwopJiila sahulosa inbära ny foderlarv, då stekellarven förtärt den första. 

 Sedermera hafva liknande uppgifter lämnats beträffande andra steklar, såsom för europeiska 

 Bemhex--Avi&v (Baetraji, Fabre, Wesenberg-Lund, Ferton, Bouvier m. fl.), den ameri- 

 kanska Bemhex ^j)inolae (Peckham), Lyroda subita (Peckham), Mellinus (Curtis), Crahro 

 ee])halotes (Marchal), Crahro IV-maculatus (Verhoeff). Beträjffande den sistnämnda 

 arten uppgifver Ferton ^) emellertid, att den på Corsica ej har iakttagits mata sina 

 larver. Beträffande Åmmopliila sahulosa och cnmpestris har jag i ett föregående arbete ^) 

 anfört iakttagelser, som tydligt ådagalägga, att äfven vuxna larver matas af dessa steklar. 

 Sedermera hafva iakttagelserna öfver A. campestris ökats, och en del, men på långt när 

 icke alla, af de fall, då tydligt matande och till och med en verklig våi-d af afkomman 

 äfven i andra afseenden kunnat urskiljas, omnämnas i det föregående. Särskildt kan 

 hänvisas till n:r 6, 17, 18, 20, 27, 28, 42, 43, 44 och 52. 



Medan alla parasitsteklar, såvidt jag känner, införa sitt ägg i det utsedda offrets 

 kropp och, med få undantag, lämna offret kvar på samma plats, där det anträffades, 

 fästa de roffångande aculeaterna sitt 'ägg utanpå det paralyserade rofvet och transportera 

 det, med få undantag, till något särskildt gömställe. Emellertid öfverensstämma scolierna, 

 såsom Fabre *) visat, i det afseendet med parasitsteklarna, att de kvarlämna sitt rof på 

 samma plats, där det anträffats. Såsom jag nyligen lyckats få se, ^) paralyserar äfven 

 Methoca sitt rof, Cicindela-larven, i dess egen håla och neddrager den däri, utan tvifvel 

 för att utanpå den fästa sitt hgg och kanske sedermera tillsluta hålans mynning. Ett 

 liknande enkelt tillvägagående använda en del pompilider. Sålunda meddelar t. ex. 

 Ferton, '') att Fompilus luctuosus i Alger angriper Lycosa bi-impressa i dess djupa håla, 

 paralyserar den där och låter den ligga, hvarefter öppningen stänges. Samme författare 

 har sett Pompilus effodiens förfara på samma sätt med en spindel af släktet Lycosoides '^j 

 samt Pompilus vagans med Nemesia badia. ®) Den sistnämnda spindeln gräfver emellertid 

 i slutet af sommaren en ny ingång till sin håla och kan således fly ut genom den ena, 

 då stekeln intränger genom den andra. Dock upphinner stekeln honom snart, paralyserar 

 honom i detta fall ute i det fria och drager sedan åter in honom i hans egen håla, 



1) Enligt en uppgift af De Geer, anförd af DAHLBOM i Hyra. P^ur., sid. 13. 



2) 1901, sid. 114. 



3) 1900. 

 ") 1886. 



^') La proie de Meihoca ichtieumonides Latr. 

 ") 1891, sid. 3. 

 ') ibid. sid. 8. 

 *•) 1807, sid. 4. 



